6 



tale kjærligt til hinanden, søge gjensidigt at formilde hin- 

 andens Kriser. Alle ere afhængige af Magnetisøren; de 

 kunne tilsyneladende være hensunkne i den fuldkomneste 

 Bedøvelse: hans Stemme, et Blik, et Tegn af ham river 

 dem ud af den. Man kan ikke lade være i disse sta- 

 dige Virkninger at erkjende en mægtig Kraft, som driver 

 de Syge, som behersker dem, og som synes at være i 

 Magnetisørens Værge.« 



Fremdeles bemærkes, at de fleste Syge, som bragtes 

 i Krise, vare Kvinder, kun faa Mænd; det varede en til 

 to Timer, førend Krisen udviklede sig; men begyndte 

 først En at faae Konvulsioner, fulgte snart Andre efter. 



Disse vare de Phænomener, som Undersøgelseskom- 

 missionen fik at see hos d'Eslon; der opstod nu det 

 Spørgsmaal: skyldes de en ny, hidtil ukjendt Naturkraft 

 eller kunne de bringes i Overeensstemmelse med de alle- 

 rede kjendte Kræfters Virksomhed? 



For at komme til Klarhed i dette, maatte der an- 

 stilles nye Forsøg, og d'Eslon magnetiserede nu deels 

 de enkelte af Kommissionens Medlemmer, deels nogle 

 Syge, som disse valgte. Resultatet heraf var et ganske 

 andet end det, man havde været Vidne til i Kursalen. 

 De Fleste mærkede aldeles ingen Følger af Magnetiseringen, 

 kun et Par af dem følte Ildebefindende, naar Behand- 

 lingen trættede dem ved sin Langvarighed, og et Par 

 Andre fik nogle svage, usædvanlige Fornemmelser, dog 

 kun af ganske forbigaaende Natur. Anderledes forholdt 

 det sig derimod med nogle Syge, der vare vante til 

 d'Eslon s Behandling; paa dem iagttog man som sæd- 

 vanlig de omtalte stærke Virkninger. 



Et saadant Resultat talte ikke til Gunst for Antagelsen 

 af en ny Naturkraft; thi den maatte jo virke, enten man 



