Iagttagelser i d'Eslons (Mesmers Discipels) Kursal, deels 

 paa Forsøg, som samme d'Eslon og senere en anden 

 Magnetiser, Jumelin, gjorde paa Kommissionens Med- 

 lemmer eller paa Personer, som disse valgte dertil, under 

 Forhold, hvor de vare istand til at kontrollere Rigtig- 

 heden af, hvad de iagttoge. Beretningerne om disse For- 

 søg og Iagttagelser og de deraf uddragne Slutninger ere 

 meget interessante, og vi skulle derfor først betragte dem. 



Midt i d'Eslons Kursal stod »le baquet«, det vil sige 

 en kredsrund Kasse af Egetræ, 1 — 1| Fod høi, med 

 Laaget gjennemboret af Huller, i hvilke der var anbragt 

 leddede Jernstave, en for hver af Patienterne; disse stode 

 opstillede i en eller flere Kredse omkring Kassen og for- 

 enedes ved en Snor, der var slynget om dem, eller dan- 

 nede en Kjæde ved Hjælp af Hænderne, idet hver Enkelt 

 tog sin Naboes Tommelfinger mellem sin Tommel- og 

 Pegefinger og saaledes fremdeles hele Kredsen rundt. 

 Et Pianoforte var anbragt i et Hjørne af Stuen, og for- 

 uden Musiken paa dette benyttedes ogsaa undertiden Sang. 

 Magnetisørerne havde i Haanden en Jernstav paa 10 — 12 

 Tommers Længde. 



Denne Jernstav, forklarede d'Eslon, var en Leder for 

 Magnetismen, som koncentreredes i dens Spids og gik 

 over i Pianoet, naar man nærmede den dertil. Fra In- 

 strumentet lededes Magnetismen atter af Tonerne hen til 

 de Syge. Snoren og den af Fingrene dannede Kjæde 

 forøgede Virkningerne; ligeledes tjente »le baquet« til at 

 koncentrere Magnetismen og til gjennem Jernkjæderne at 

 meddele den til de Syge. 



Foruden med dette Apparat magnetiserede han ogsaa 

 direkte ved Hjælp af Hænderne eller ved Jernstaven, som 

 bevægedes paa forskjellige Maader imod Legemet og ret- 



