58 



materie for at udfinde Lovene for dens Udbredelse i 

 Rummet, dens Gjennemgang gjennem Legemerne, dens 

 Farveforhold og Forhold til Elektriciteten og Mineral- 

 Magnetismen, da kunne vi kun beklage disse Mænds Ulei- 

 lighed og Tidspilde; de have anstillet deres Forsøg hen i 

 Veiret og undersøgt Phantomer! 



Hvad de andre Sandser angaaer, da skal Hørelsen 

 ogsaa have sit Sæde i Hjertekulen. Men var der ingen 

 Grund til at antage Synets Forflyttelse til denne Egn af 

 Legemet, saa er der endnu mindre til at antage det 

 for Hørelsens Vedkommende. Vi vide, at Hørelsen syge- 

 ligt kan forstærkes, saaledes naar Sjælen er i en ængste- 

 lig, spændt Forventning om en Persons Komme eller i 

 lignende Tilfælde, og i Hysterien, denne mangeformede 

 Sygdom, som vi ideligt see hen til, kunne vi ogsaa træffe en 

 meget betydelig Skærpelse af Hørelsen. Desuden kan 

 Lyden naae til Høreorganet ad flere Veie, baade gjennem 

 Øregangen paa Hovedets Side, gjennem Mundhulen og 

 det Eustachiske Rør, og gjennem de faste Dele, der om- 

 slutte det indre Øre, saa at det er vanskehgt, for ikke at 

 sige umuligt, aldeles at forhindre Lydbølgernes Adgang 

 til Hørenerven, medens vi for Synets Vedkommende have 

 udelukket enhver Lysstraale, i det Øieblik Øiet er forsvar- 

 ligt tildækket. 



Fremdeles fmde vi ogsaa Lugten og Smagen for- 

 andrede. Somnambulen kan paa Lugten kjende den 

 magnetiserede Blomst i en heel Buket , og kun det 

 magnetiserede Vand smager hende godt. Det klinger jo 

 som saameget Andet utroligt; Sandheden er vel den, at 

 begge disse Sandser hgesom den forrige ere skærpede 

 i den somnambule Tilstand, og vi tør vel neppe benægte 

 Muligheden af, at Magnetisørens Fingre ved Berørelsen 



