64 



om Nogen var efter ham. Han gik nu ned i Gaarden 

 og ind i Stalden, klappede sin Hest, lagde Tømmen paa 

 den, saae sig om efter Sadlen og kom i øiensynlig For- 

 legenhed, da den ikke var paa sin Plads. Derpaa steg han 

 til Hest og gallopperede hen for Indgangen til Huset. 

 Døren var lukket; han stod af, tog en Steen og bankede 

 flere Gange paa Døren med den. Efter mange frugtesløse 

 Anstrængelser satte han sig atter op, red hen til Vandings- 

 stedet i den anden Ende af Gaarden, lod Hesten drikke, 

 bandt den til en Stolpe og gik ganske roligt tilbage til Huset, 

 Da han hørte Larm af Tjenestefolkene i Kjøkkenet, lyttede 

 han opmærksomt, gik tæt hen til Døren og lagde Øret 

 til Nøglehullet. Lidt etter gik han til den anden Side 

 af Huset og ind i en Stue, hvor der stod et Billard, 

 som han flere Gange gik omkring med Bevægelser, som 

 om han spillede. Han spillede derpaa nogle vilde Melo- 

 dier paa et Flygel, som han pleiede at benytte. Da han 

 saaledes havde gaaet omkring et Par Timers Tid, gik 

 han op paa sit Værelse og kastede sig paa Sengen i 

 Klæderne. Næste Norgen fandt vi ham i denne Tilstand; 

 thi hver Gang han havde havt et Anfald, sov han over 

 sig om Morgenen. Tjeneren erklærede, at den eneste 

 Maade at gjøre Ende paa hans Paroxysme paa var enten at 

 kildre ham under Fodsaalerne eller blæse i Trompet lige 

 for Ørene paa ham. 



Endnu et Exempel ville vi anføre (Pr ic hard, om 

 Sindssyge, efter Dr. Dyce fra Aberdeen): 



En Pige paa 16 Aar, noget sygelig, begyndte at yttre 

 Tilbøielighed til at falde i Søvn tidligt om Aftenen; derpaa 

 fik hun den Vane at tale, naar hun saaledes var sovet 

 ind, men ikke usammenhængende, som naar man ellers 

 taler i Søvne. Hun pleiede at fortælle, hvad der var 



