66 



synes at bevise, at de andre Sandser, og navnlig Følejsen, 

 maa have naaet en stærkere Udvikling , hvis virkelig 

 Synet manglede og Øiet ikke blot tilsyneladende var lukket. 

 Desuden viser denne Iagttagelse et Exempel paa, at Søvn- 

 gængeren efter Opvaagningen mangler al Erindring om 

 det Passerede, men derimod atter faaer Erindringen derom 

 i en senere Søvnperiode, og saaledes paa en Maade fører 

 et dobbelt Liv, et i vaagen Tilstand, et andet i Søvne, 

 begge uafhængige af hinanden, men hvert for sig ind- 

 byrdes sammenhængende, et Forhold som vi forresten 

 ogsaa gjenflnde i visse Former af Sindssygdomme. Der 

 kunde anføres endnu mange Exempler paa den naturlige 

 Somnambulisme, hvorved dennes Analogi med den mag- 

 netiske vilde blive indlysende, men de anførte Tilfælde 

 maa være tilstrækkehge. 



Vi ville derpaa fra Sandseorganerne og deres For- 

 andringer i den somnambule Tilstand vende os til en ny 

 Række Phænomener i denne, og vi træffe da først paa 

 Somnambulernes forandrede Udtryksmaade, deresTaie 

 og Sprog. Somnambulen taler ikke som sædvanlig. Tonen 

 er melodisk, ofte næsten syngende. Ordstillingen er smuk, 

 Sproget ædelt, den lydske Somnambule taler ikke længere 

 Plattydsk men Høitydsk, undertiden endog Fransk forTydsk, 

 og dette udvikles videre i det femte Stadium: Somnam- 

 bulens Tale faaer Fyrighed, Aand og Præcision, samtidigt 

 med at hendes Aandsevner antage et høiere Sving; Ind- 

 bildningskraften bliver mere levende og stærk. Tænkningen 

 friere og dybere, hendes Dømmen hurtigere og skarpere. 

 Hun opfatter ikke blot de forhaandenværende Ting meget 

 bedre end ellers, men trænger med Erindringen ind i den 

 fjerneste Fortid. Tillige udvikles hendes Tidssands, saa 

 at hun forud angiver, hvorlænge Søvnen vil vare, og hun 



