83 



hederne, nærmere undersøgte, indeholde ikke faa Mo- 

 menter til Oplysning. Hvor de derimod gjælde Sygdomme, 

 maa man ikke glemme, at denne saakaldle Forudfølelse 

 ofte kun er det første Symptom paa Sygdommen, der, som 

 man siger, »staaer i Kroppen«, men endnu ikke er brudt 

 ud; en ringe Sygdomsfornemmelse kan let undgaae Op- 

 mærksomheden i den vaagne, med andre Forhold beskjæf- 

 tigede Tilstand; om Natten derimod, eller overhovedet 

 naar Sjælen er i Ro og befriet for de daglige Forretnings- 

 tanker, kommer en ringe Forandring i det legemlige Be- 

 findende lettere til Bevidstheden, om end maaskee i en 

 uklar Form; vi have da Forudfølelsen, som, hvis dertil 

 knytter sig Hallucinationer, i Regelen bliver opfattet som 

 en Aabenbaring fra det Overnaturliges Verden. Heller 

 ikke maa vi glemme, at Forudsigelsen af Sygdomme i 

 Reglen gjælder saadanne, i hvilke man maa indrømme, 

 at Villien og Selvbestemmelsen har en ikke ringe Andeel 

 i selve Sygdomsanfaldets Udbrud, — saaledes de forskjellige 

 hysteriske og epileptiske Tilfælde. 



Gjælder derimod Forudsigelserne andre Personer, 

 hvilket efter Magnetisørens Angivelse kun skeer, naar 

 Clairvoyanten er sat i Rapport til dem, bliver Sagen ufor- 

 klarligere. Dog mangler der ikke i det daglige Liv An- 

 tydninger til noget Lignende, og det synes, som om der 

 ogsaa her udkrævedes en Slags »Rapport«, det vil sige, 

 en nærmere og inderligere Forbindelse mellem de Paa- 

 gjældende, end der sædvanlig findes mellem Mand og 

 Mand. Der gjøres opmærksom paa den uforklarlige Sym- 

 pathi, som undertiden drager det ene Menneske til det 

 andet, et Baand, som vi hyppigst iagttage mellem Med- 

 lemmerne af den samme Familie, og hvor da det fælleds 

 Udspring synes at antyde en Forklaring, men som under- 

 en 



