84 



tiden ogsaa træffes mellem Mennesker, der ikke staae i 

 fjerneste Forbindelse med hinanden, men som ikke desto- 

 mihdre ved det første Møde føle sig dragne til hinanden. 

 Mellem saadanne Mennesker synes der at være en vis 

 Harmoni i Tankeudviklingen, saa at de samme Tdeer fødes 

 i deres Sjæle og det ofte i samme Øieblik: den Ene faaer 

 en Tanke og vil udtale den, men neppe er han begyndt 

 derpaa, førend han læser i den Andens Øie, at han har 

 faaet den samme Tanke. Hvis det da er muligt, at et 

 Glimt af Fremtiden kan stille sig for et Menneskes Øie 

 med et saadant Præg af Sandsynlighed, at det for ham 

 er Vished, skulde det da ikke være muligt, at han kunde 

 forholde sig ligeoverfor den med ham sympathetisk For- 

 bundne paa samme Maade, som ligeoverfor sig selv? — 

 Men lad os vogte os! Vi ere her paa et farligt Punkt, 

 Orunden ghder let umærkeligt bort under vore Fødder, 

 og vi svæve i Hypothesernes tomme l\um. Man overse e 

 kun ikke. at Spaadomme, som ikke gaae i Opfyldelse, 

 gaae hurtigt i Glemme, medens man beholder i Er- 

 indringen de faa, som mere eller mindre fuldstændigt ere 

 blevne bekræftede. Er det dog ikke sandsynligere her at 

 antage, hvad man kalder et tilfældigt Sammentræf, en 

 heldig Gjætning, end strax at ville tage sin Tilflugt til 

 noget Overnaturligt? 



Naar vi have omtalt Forudfølelser, Spaadomme og 

 Lignende, er det næsten overflødigt at omtale de Tilfælde, 

 hvor en indtrædende Begivenhed i samme Øieblik, som 

 den skeer, stiller sig for en langt bortfjernet Persons indre 

 Øie med en saadan Evidents, at han med det samme veed, 

 at den er skeet, thi bortseet fra de Hallucinationer, som 

 kunne være forbundne hermed, og som kunne opstaae 



