85 



af samme Grunde som ellers, bliver det ligefuldt uforklarligt, 

 at Tanken opstaaer og Hallucinationen fremtræder netop i 

 det Øieblik, Begivenheden finder Sted; — og dog tør vi 

 ikke ganske benægte Muligheden af saadanne Tilfælde, 

 thi dertil ere de for hyppige og ofte for godt bekræftede. 



Vi ere nu omtrent komne til Ende med Betragt- 

 ningen af de magnetiske Phænomener; thi Magnetisører- 

 nes Actio in distans eller deres Evne til i Frastand at 

 bringe den øvede Clairvoyante i Krise, enten ved den blotte 

 Villiesakt eller ved at sende hende en forseglet Ordre til 

 at lægge i Hjertekulen eller paa hgnende mirakuløs Maade, 

 behøve vi ikke at omtale videre, da vi deels i det Fore- 

 gaaende have behandlet Ugnende Tilfælde , deels maa 

 erklære mange af disse Historier for ubetinget Bedrag. 



Men vi kunne dog ikke forlade Gjenstanden uden at 

 anføre et Par Yttringer af en ivrig Magnetisør, der vise, 

 paa hvad Maade Magnetismens Tilhængere betragte Som- 

 nambulens Tilstand. Rlu g e udtaler sig saaledes: »I denne 

 Tilstand lever Mennesket et kraftigere og indholdsrigere 

 Liv end ellers. Hans Legeme synes paa det Inderligste 

 at passe til Sjælen og at være smeltet sammen med den 

 til den reneste Harmoni. Han er rykket bort fra alt 

 Grovere, alt Sandsehgt og hensat i en Tilstand af roUg, 

 alvorlig og høi Selvbetragtning. Følelsen af det høieste 

 Velbefindende og den høieste Reenhed i Sindet skaffer 

 ham en skjøn Sjælefred, som udtaler sig i hele hans 

 Legeme og giver ham Udseende af et forklaret Væsen. 

 I denne Tilstand , der efter Clairvoyantens Udsagn skal 

 grændse til Sahghed, er han ikke istand til nogen Ureen- 

 hed, og selv den allerede Sunkne faaer i den en Følelse 

 af Dydens Værd.« — Vi ville ikke nærmere kritisere en 



