93 



Kvinderne og Børnene gaae ud for at fange »saiibas« 

 med Kurve og Kalabasser, som de snart fylde; thi skjøndt 

 Hun-Myrerne have Vinger, ere de meget lade og flyve 

 sjeldent eller aldrig. Den Deel, der spises, er liagkroppen, 

 som er meget nærende og feed paa Grund af den store 

 Mængde uudviklede Æg, som den indeholder. De spises 

 levende; Insektet lages ved Hovedet ligesom et Jordbær 

 ved Stilken, Bagkroppen bides af, men Forkroppen med 

 Vinger og Been kastes paa Jorden, hvor den bliver ved at 

 kravle omkring, tilsyneladende uden at være sig det Tab 

 bevidst, som den har lidt. Man har dem i Kalabasser 

 eller Kurvetlasker, hvis Munding er stoppet til med et 

 Par Blade, og det er et temmelig besynderligt Syn første 

 Oang man seer en Indianer spise Frokost i Sauba-Tiden. 

 Han aabner sin Kurv, og altsom de storvingede Myrer 

 krybe langsomt ud, samler han dem omhyggeligt op og 

 fører dem, skiftevis med en Haandfuld Meel, til Munden. 

 Naar store Masser fanges, ristes eller røges de svagt 

 med en Smule Salt, og ere da meget yndede af Euro- 

 pæerne. 



Det næste Insekt paa Listen er Termes flavicolle 

 Perty, en stor »hvid Myre,« der er almindelig ved Ama- 

 zonflodens øvre Deel. Den beboer Jordhuller omkring 

 Roden af raadne Træer og efterstræbes meget som Føde 

 af den store Myresluger (Myrmecophaga jubata) 

 saavelsom af Indianerne. Her er det ikke det vingede 

 Insekt der spises, men de storhovede, stærkkjæbede Ar- 

 beidere , og det er ved Hjælp af Kjæberne at Dyret 

 fanges. En indiansk Dreng, som gaaer ud efter »cupim«, 

 medtager en Kalabas eller en Flaskekurv og opsøger en 

 Rede. Derpaa skraber han lidt af Jorden bort og stikker 

 et langt Græsstraa saa langt ind i Reden som han kan; 



