95 



hin Races egne Hoveder. Den IVIaade, hvorpaa detlc 

 Insekt fanges og fortæres, er ganske den samme som 

 Enhver har havt Leilighed til at see hos Aberne i et 

 Menageri. Et Par indianske Skjønne ville ofte anvende 

 en halv Fritime paa entomologiske Undersøgelser i hin- 

 andens glindsende Lokker; enhver Fangst bliver øieblikkelig 

 ført til Munden med stort Velbehag. 



Det sidste Leddyr, som jeg har at omtale, er en 

 besynderlig Regnorm med flad Bug og meget ru Ringe. 

 1 den tørre Tid beboer den de for Oversvømmelse udsatte 

 Egne, men naar Vandet stiger, gaaer den op i Træerne og 

 tager sin Tilflugt til Tillandsiernes hule Blade, hvor den 

 samler sig i stor Mængde. Det er snurrigt nok at 

 see en indiansk Fisker klattre op i et Træ og komme 

 tilbage med en Masse Orm til Agn. I ethvert Hus kan 

 man see disse Tillandsier hænge med Bladene omhyggeligt 

 bundne sammen i Spidsen for at forhindre Ormene fra at 

 undslippe, hvis de skulde faae det for varmt eller for tørt. 

 Faaes der flere end der behøves til Agn, koges de med 

 Fisken, og skjøndt de see meget modbydelige ud og ere 

 meget bittre , ere de en Yndlingsføde for de fleste Indi- 

 anere. 



3. Cedrene paa Libanon og andetsteds. I 

 Efteraaret 1860 gjorde den berømte engelske Botaniker 

 Dr. Hooker en Tour til Libanon for at undersøge denne 

 Bjergkjedes berømte Cedre, som have deres eneste Voxe- 

 sted, c. 6000' over Havet, paa en gammel Gletschervold 

 fra Fortidens Gletschere, tæt ved en Bæk; det Rum, som 

 de indtage, er omtrent 400 Alen i Tvermaal og danner lige- 

 som en sortplet i det forresten aldeles skovløse Bjergland- 

 skab. Træerne ere kun c. 400 i Tallet; de største Stammer 

 have over 20 Alen i Omfang, de mindste 18"; yngre eller 



