138 



Er det lykkedes Hannens Utrættelighed, Omhygge- 

 lighed og Mod at bevare Reden til Udklækningen nærmer 

 sig, seer man den fordobble sin Iver, tage Steen bort 

 for at gjøre Reden lettere at gjennemtrænge for Vandet, 

 anbringe nye Aabninger, gjøre Strømmene hyppigere, flytte 

 Ægene, bringe dem snart op til Overfladen, snart ned til 

 Bunden for ved saaledes at bringe dem i forskjellige 

 Stillinger at forskaffe dem de til dette Tidspunkt af deres 

 Udvikling svarende Betingelser. 



JNaar endelig efter 10 — 12 Dages udmattende Omhu 

 Ungerne ere udklækkede, maa den endnu beskytte dem i 

 en temmelig lang Tid; thi hvis den forlod dem, vilde de 

 snart blive deres Fjenders Bytte. De fødes med en saa 

 omfangsrig Blommesæk, at det kun er med Møie at de 

 kunne bære den, og deres Bevægelser ere i den Grad 

 hæmmede af den, at de ere ude af Stand til at undflye 

 den truende Fare. Det er derfor nødvendigt, at den 

 faderlige Omhu danner ligesom et Gjærde om dem til 

 Beskyttelse mod ethvert fjendtligt Anfald. 



Hannen helliger sig til denne nye Beskjæitigelse 

 med smaalig Aarvaagenhed. Den tillader ikke nogen af 

 de nyfødte at overskride Redens Grændser ; gjør En 

 det, tager den den strax i Munden og fører den lige 

 tilbage til dens Hjem; forøges Desertørernes Antal, griber 

 den flere af dem paa een Gang uden at beskadige nogen; 

 Hønen opfostrer ikke sine Kyllinger med en forstandigere 

 Omhu. Men efterhaanden som dens store Familie udvikler 

 sig og Ungerne blive mere bevægelige, behøve de ogsaa 

 mere Rum til at øve sig paa, og Hannen tillader dem da at 

 brede sig over en større Plads. Men denne større Frihed 

 paalægger den en endnu ivrigere Paapasselighed; den er 



