142 



hurtigere, jo friskere og saftigere det var. Af vore danske 

 Træarter er det især El, Bøg, Fyr og Pil, der lettest vise 

 dette Fænomen. Lægges Lysved i Vand, vil Lyset være 

 slukt efter omtrent 24 Timers Forløb, i Alkohol efter 

 10 — 12 Minutter og i Syrer endnu hurtigere; ligesaaUdt 

 kan det vedvare i Luftarter, der ere uskikkede til Ind- 

 aanding, som Kulsyre, Brint og Kvæigtof, ja selv i et 

 med atmosfærisk Luft fyldt, men afspærret Rum vil det 

 forsvinde, for dog atter at komme frem, naar Luften faaer 

 Adgang, hvilket ikke altid var Tilfældet ved de førstnævnte 

 Forsøg. I reen IlL viser Lyset sig ikke kjendelig stærkere, 

 og ligeledes synes den atmosfæriske Lufts Iltmængde ikke 

 at forandres; men man maa desuagtet ifølge de anstillede 

 P'orsøg forklare Fænomenet som en Forbrændingsproces, 

 lig den , der foregaaer med Brændet i vore Kakkelovne, 

 idet Luftens Ilt, i dette Tilfælde rigtignok i umærkelige 

 Kvantiteter, forbinder sig med Kulstoffet i Cellevægene. 



Ogsaa hos forskjellige andre raadnende Plantedele er 

 Fosforescens iagttagen. Meye n nævner saaledes raadnende 

 Ferskener og Kartofler, som havde begyndt at spire. 

 Ligesaa fortæller han, at han en Nat i en Skov iagttog 

 lysende halv opløste Svampe, hvis Lysmaterie han med 

 sin Stok kunde stryge op paa Træstammerne. Fremdeles 

 har Tulasne seet affaldne Egeblade, der endnu havde en 

 temmelig fast Konsistens, vise et tydeligt Fosforskin paa 

 de Steder, hvor den brune eller graa Farve var svagere, 

 og især hvor den. ved en deelviis Omdannelse af Celle- 

 vævet, var bleven næsten hvid. 



I alle disse nævnte og i endnu flere iagttagne Til- 

 fælde var Lysfænomenet en let forklarlig kemisk Proces, 

 et Tegn paa Død og Opløsning. Af en herfra noget for- 

 skjellig Art er det Lys, som undertiden er bleven iagttaget 

 hos en Vortemælk (Euphorbia phosphorea), og som Mar- 



