144 



Af hine, de stadigt lysende Planter, er Rhizomorpha 

 subterranea den mest bekjendte og undersøgte. Fra denne, 

 især i fugtige Bjergværksgange eller andre Steder paa 

 raaddent Træ voxende, Svamp*) udstraaler der ifølge Iagt- 

 tagelser først af Freyesleben og senere af Al. v. Hum- 

 boldt og flere Andre, et saa stærkt Lys, at man endog skal 

 kunne læse derved. Lyset udgaaer fra Greenspidserne. 

 Unger, som gjorde Fænomenet, til Gjenstand foren nøjere 

 Undersøgelse, kom til det Resultat, at der der fandtes 

 et Parti af meget snevre og cylindriske, ved en rigelig 

 Intercellulærsubstans forbundne Celler. Men hermed er 

 ingen Forklaring given, saa meget mindre som senere 

 Undersøgere have fundet, at Lysevnen ikke tilkommer 

 Greenspidserne alene, hvor dette Celleparti dog kun findes. 

 Den franske Svampekjender Tulasne anfører saaledes, at 

 ban fandt unge Planter lysende over deres hele Overflade 

 og de ældre paa flere spredte Punkter. Gnider man den 

 lysende Deel med Fingeren, skal efter nogle Iagttagere 

 det lysende Stof blive hæftende ved denne. Man har 

 fundet, at Lyset til sin Existens fordrer atmosfærisk Luft, 

 bliver stærkere i Ilt og ved Varme, men slukkes i Vand, 

 Kvælstof og under Luftpompen, og den Antagelse er der- 

 for rimelig, at Fænomenet har sin Grund i en med Lys- 

 udvikling sammenknyttet kemisk Forbindelse af Svampens 

 kulstofholdige Bestanddele med Atmosfærens Ilt, og altsaa 

 væsentlig er det Samme som det trøskede Træes Lysen. En 

 i Syd-Europa voxende Paddehat (Agaricus olearius) hører 

 ligeledes til de ofte iagttagne lysende Planter. Lyset viser 

 sig her fortrinsviis paa Underfladen af Hatten paa de tynde 

 Blade, som bære Sporerne, men sees ogsaa og næsten 

 ligesaa smukt paa Stokkens Overflade og i de indre kjø- 



Rhizomorphaerne ere egentlig vegetative Dele af forskjellige Svampe, 



