146 



Folkesagn om store, af Drager bevogtede. Skatte i Bjerg- 

 huler. 



Saaledes hørte Th. Fries 1851 en Bonde i Halland 

 forsikkre, at han i en Hule i et nærUggende Bjerg engang 

 havde seet Masser af Guld, Sølv og ædle Stene; men da 

 han greb efter dem, maatte han have baaret sig galt ad; 

 thi det blev altsammen i hans Haand forvandlet til Jord. 

 Paa Fries's Spørgsmaal, om der ikke havde været et lille 

 Mos derimellem, svarede han, at »det var något sådant 

 der gront," og dette Grønne har rimeligviis været Schisto- 

 stega. Grunden til dette Fænomen er aldeles forskjellig 

 fra den tidligere for Svampene anførte. Under og mellem 

 dette Mos fmdes nemlig en Mængde vandhaarlignende 

 Traade, der en lang Tid ogsaa bleve ansete for og be- 

 skrevne som et Slags Vandhaar, men som man nu veed, 

 ikke er Andet end Mossets Forkim. Disse Traades Celler 

 eremere eller mindre kugleformede og have et i Midten 

 samlet Gelleindhold, og derfra er det at Fænomenet har 

 sin Oprindelse ved en særegen Brydning og Tilbagekastning 

 af Dagslyset i alle disse smaa Celler. Noget Lignende 

 sees ligeledes paa flere Bregners Forkim og paa Bladene 

 af et ogsaa hos os voxende Mos (Mnium punctatum), 

 naar de i nogen Tid have været omgivne af Vanddraaber. 



Idet vi nøies med disse Exempler paa Planter, som 

 vides at have et vedholdende Fosforskin, vende vi os nu 

 til den anden gaadefuldere Form af Lysfænomenet, nemlig 

 de hurtige Lynglimt. Mange ere de Botanikere, som 

 have forsøgt at faae dette at see, men da det beroer 

 paa Tilfældet mere end paa Villien, er det kun lykkedes 

 faa, og det er derfor intet Under, at Fænomenets Til- 

 værelse betvivles af mange og underlægges de forskjelhgste 

 Forklaringer. 



