153 



Overtræk. Efter nogle Ugers Forløb fremkomme Ungerne, 

 som altid have et Par Been færre end de gamle og oftest 

 en større Sugesnabel. Strax efter Udklækningen opsøge 

 nogle (Limnochares) et større Vand -Insekt, især de 

 langbenede Vandtæger, paa hvilke de hefte sig fast og leve 

 som Snyltedyr; efter nogen Tids Forløb forlade de deres 

 Vært, skifte Flud, hvorved tillige Benene blive kortere, gaae 

 ned til Bunden af Vandet og hvile der som Nymfer et 

 Par Uger, hvorpaa de efter et nyt Hudskifte optræde 

 som fuldkomne Vandmider. Andre (Hydra rachna) leve 

 som Larver frit og blive først i Nymfetilstanden Snyltedyr. 

 Man finder da ofte Vandskorpionen (N epa, en flad Vandtæge 

 med kloformede Forbeen) besat med pæreformede Smaa- 

 legemer, som man tidUgere ansaae for dens Æg, men 

 som ikke ere andet end hine Nymfer, hvilke ikke forlade 

 deres Vært, selv naar den flyver op af Vandet. Ved Hud- 

 skiftet faae de Ugesom de foregaaende det manglende 

 Par Been og svømme nu som fuldt uddannede Rovdyr 

 raskt om i Vandet og anfalde større Infusionsdyr og Vand- 

 lopper for at udsuge dem; dog leve nogle maaskee af 

 Plantesafter. Disse Dyr høre allsaa til de faa Arachnider, 

 som gjennemgaae en ForvandHng, der nærmer sig til 

 Insekternes, dog med den Forskjel, at de ikke faae Vinger, 

 og at Forandringerne i den indre Bygning sandsynligviis 

 ere ubetydeige. 



Det synes som om man længe ikke kjendte andre 

 Vand-Arachnider end de ovenforomtalte Former, af hvilke 

 ingen spinder noget Væv; thi de Edderkopper, som boe ved 

 Bredderne af Sumpe og Damme og kunne løbe piilsnart 

 hen over Overfladen, ere ikke virkeHge Vand-Edderkopper. 

 Først i den anden Halvdeel af forrige Aarhundrede omtales 

 den Edderkop, der af alle Vand-Arachnider meest fortjener 



