154 



vor Opmærksomhed, og hvis Levemaade er Gjenstanden for 

 nærværende Meddelelse, nemlig den store Vand-Edder- 

 kop, Argyronecta eller Argyroneta aquatica. Slægts- 

 navnet har Hensyn til Dyrets eiendommelige Sølvglands, der 

 senere skal omtales; hvad Artsnavnet angaaer, da vilde 

 strængt taget »amphibia nære mere passende, da den lige- 

 saagodt kan leve udenfor Vandet som i det. Dog foregaaer 

 dens Hovedvirksomhed i Vandet; der spinder den sit Væv, 

 der søger den sin Føde, og kun der har den sin prægtige 

 Sølvfarve; først om Efteraarefc synes den for længere Tid 

 at forlade Vandet for at overvintre, rimeligviis i Jord- 

 huller eller under Stene i Nærheden af Bredden eller, 

 som Linné angiver, i tomme Sneglehuse. 



Argyroneta aquatica er en af de anseeligste inden- 

 landske Edderkopper, da der kan findes Exemplarer, hvis 

 Krop uden Benene har en Længde af over J Tomme, ja 

 over syv Linier; dog staaer den i Størrelse, især i Tyk- 

 kelse, tilbage for Kors-Edderkoppen, som ogsaa langt over- 

 gaaer den i Farvernes og Tegningernes Skjønhed. For- 

 kroppen er bruun. Bagkroppen eensfarvet sort- eller bruun- 

 graa, besat med tiltrykte Haar. Men saasnart Edderkoppen 

 dykker ned i Vandet, omgiver den sig med en sælsom 

 Prydelse, idet For- og Bagkrop pludselig see ud som 

 forsølvede eller overtrukne med Kvægsølv. Sees dette 

 formeentlige Kvægsølv imod Lyset, viser det sig gjennem- 

 sigtigt, og man overbeviser sig strax om, at den hele 

 Fremtoning ikke kan hidrøre fra andet end fra den ved 

 Legemet hængende Luft. Men hvorledes gaaer det til, 

 at denne Luft ikke klæber fast i smaa sondrede Blærer, 

 som Tilfældet er med andre haarede Legemer, der bringes 

 ned i Vandet, men i een sammenhængende Masse? Er 

 det tilstrækkeligt, at de Haar, som beklæde Bagkroppen, 



