155 



ere krumme og fjerformede, saa at Luften, naar den en- 

 gang er kommen ind mellem dem og Hudens Overflade, 

 derved holdes desto bedre fast ved denne? Sikkert ikke; 

 thi Haarene ere meget korte i Forhold til Høiden af 

 Luftblæren, som naaer ud over deres yderste Spidser. 

 Hvilken usynlig Magt kan da fængsle Luften til Dyrets 

 Legeme? Sænker man en død Argyroneta ned i Vandet, 

 fremkommer Sølvovertrækket ikke; dette beviser tydeligt, 

 at ingen mekanisk Aarsag, men selve Edderkoppens Livs- 

 virksomhed ligger til Grund for Phænomenet. Den maa 

 være i Stand til, medens den er under Vandet, at lade 

 Luften træde ud af sit Legeme og fængsle den til 

 dette. Dette opnaaes derved, at den udsondrer en feed 

 Vædske, en Slags Fernis, og udgyder denne over sin Krop. 

 Den er saa klar og farveløs, at man ikke kan iagttage 

 den selv; men om dens Tilstedeværelse kan man over- 

 bevise sig ved et Par simple Forsøg. Holder man Dyret 

 under Vandet og stryger Forkroppen med Spidsen af en 

 Naal, bliver Sølvet borte paa det berørte Sted; tager man 

 det ud af Vandet og drypper Æther paa Bagkroppen, er 

 det ogsaa forsvundet her, naar man atter dypper Edder- 

 koppen ned i dens Element. De Steder af dens Legeme, 

 som ikke ere berørte af Naalen eller Ætheren, beholde 

 deres Sølvglands, men den er svagere og aftager efter- 

 haanden mere og mere, formodenlig enten fordi de Or- 

 ganer, der afsondre Fedtstoffet, have lidt ved Experimentet, 

 eller fordi Sammenhængen i det fine Overtra^k er afbrudt, 

 saa at Luften slipper ud. Den Luftmængde, der saaledes 

 omgiver Kroppen, er ogoaa forskjellig til forskjellige Tider, 

 idet Edderkoppen snart medtager et større, snart et mindre 

 Forraad; endelig afspeile de tiærmeste Gjenstande sig paa 

 Luftblæren, og i Sollyset viser der sig svage Farver; alt 



