162 



stillede Forsøg eller af sig selv have mistet deres Sølv- 

 overtræk. Fuldkomment kommer dette i saa Fald ikke til- 

 bage, idetmindste ikke saa rigeligt, at det antager Blære- 

 formen, men det danner i det høieste et matglindsende 

 Lag, som Speilfolie. Saadanne Individer ere sikkert syge, 

 thi deres Bevægelser i Vandet ere meget langsomme, 

 blive stedse svagere og ophøre endelig ganske, hvorpaa 

 Døden snart pleier at indfinde sig. Da de ikke desto 

 mindre i denne Tilstand kunne tilbringe hele Dage, ja 

 undertiden Uger under Vandet uden at komme op til 

 Overfladen, sees deraf, hvorlidt Luft disse Organismer 

 under visse Betingelser behøve for at friste Livet. 



Naar Klokken er færdig og fyldt med Luft , har 

 Edderkoppen dog endnu ingenlunde derved for bestandig 

 sikkret sig et tilstrækkeligt Forraad, idet Luften deels 

 fordærves ved Aandedrættet, deels efterhaanden aftager, 

 og det saa betydeligt , at man efter længere Tids 

 Forløb kan maale Forskjellen, og finde Vandet steget een 

 eller to Linier. Ved Aandedrættet fortæres nemlig Luftens 

 Ilt lidt efter lidt og erstattes af Kulsyre. Da det nu er 

 bekjendt, at Luft, som i længere Tid er i Berøring med 

 Vandet, tildeels absorberes af dette, og at dette især i 

 høi Grad er Tilfældet med Kulsyren, synes dette tilstræk- 

 keligt til at forklare Luftblærens Aftagen og den deraf 

 følgende Nødvendighed for Dyret at hente ny Forsyning 

 fra Atmosphæren. 



De Redskaber, som Vand-Edderkoppen behøver for at 

 danne sine Luftkasteller i Dybet, ere fornemmelig Spinde- 

 redskaberne. De ligge deels i selve Bagkroppen , deels 

 træde de frem udvendigt i Skikkelse af 3 Par valseformede 

 Vorter nedenfor Tarmaabningen. Her træde Traadene ud 

 hos alle Edderkopper, medens hos Silkeormen og andre 



