164 



Haanden og trækker den ud ved Faldet. Haler man den 

 dernæst op, før den berører lorden, og tvinger den saa- 

 ledes til at fortsætte Operationen, kan man faae den til 

 at spinde næsten uafladeligt i 5 Minuter, før den bliver 

 træt og holder op. Med Argyroneta lykkes dette Forsøg 

 ikke; den falder ned uden at spinde nogen Traad. Saa- 

 snart Spindearbeidet begynder, indtræder der en betydelig 

 Uro i Spindevorterne, hvis Endeplader bestandig gnides mod 

 hverandre; hos Vand-Edderkoppen seer det ud som om 

 de udgøde flydende Sølv. 



For at Edderkoppen kan forene disse Traade til et 

 Væv og bekvemt benytte dette, har Naturen i Overeens- 

 stemmelse med de Redskaber, der danne sUge Traade, 

 ogsaa givet den ganske eiendommeligt byggede Fødder. 

 Deres sidste Led ender i tre Kløer, der ere spærrede fra 

 hinanden som de tre Arme paa et Stativ, og ikke som 

 hisekternes ere enkelte, men indskaarne i Form af Tæn- 

 der; hvorledes altsaa end Edderkoppen sætter sin Fod, 

 kan den aldrig gUde fra Traaden, fordi denne altid ligger 

 mellem to Kamtænder. Samtidig tjene de af disse fine 

 Kamme, som findes paa Bagfødderne, til at lede Traadene 

 ved Siden af hverandre og hindre dem fra at klæbe sam- 

 men; dette er i det mindste Tilfældet hos Kors-Edder- 

 koppen, hvis Fodpar have hvert sin særegne Opgave. 

 Vand-Edderkoppen, hvis Væv ikke er hjuldannet, gjør ingen 

 saadån Forskjel mellem sine Fødder. Sidder den i sin 

 Celle, holder den sig til Væggens fine Væv med alle sine 

 Been, altid hængende i omvendt Stilling med Bugen opad 

 og Ryggen nedad. Færdes den derimod i Vandet, sætter 

 den alle Been i Bevægelse (medens hos nogle Vandmider 

 det ene Par pleier at hvile); den roer ikke med dem, 

 men løber, dog ligeledes altid med opadvendt Bug. Ved 



