168 



af Andemad. Kun naar de lide Mangel paa Føde, 

 skaane de ikke hverandre, og de mindre blive de størres 

 Bytte. 



Alle ægte Edderkopper lægge Æg og hobe dem 

 sammen i Klumper, som de overtrække med en tæt Silke, 

 der synes at være forskjellig fra de sædvanlige Traade i 

 deres Spind. De Edderkopper, som føre et omstreifende 

 Liv, slæbe disse Klumper om med sig, idet de enten klæbe 

 dem til Bagkroppen eller trykke dem fast imod denne 

 med Bagbenene, og beslutte sig selv i den største Fare 

 kun nødigt til at skille sig ved dem. De, hvis Levemaade 

 kun er halvt omvankende, vænne sig idetmindste i denne 

 Tid til et stadigere Liv; de lægge Æggeklumpen paa en 

 Muur eller et Gjærde og sætte sig paa den med ud- 

 spærrede Been. De endehg, som have faste Boliger, an- 

 vise Æggene den sikkreste Plads i deres Celle. Dette er 

 Tilfældet med Argyroneta. Dens Æglægning skeer altsaa 

 vel under Vandet, men i et med atmosphærisk Luft op- 

 fyldt Rum. Heller ikke vilde Ungernes Udvikling kunne 

 gaae for sig, dersom de vare heelt omgivne af Vand; thi 

 da de ikke aande ved Gjæller, behøve de nødvendigviis 

 Luftens Indvirkning, og de ere ogsaa knap udklækkede, 

 før Instinktet lærer dem at fængsle dette kostbare Element 

 til sig paa samme Maade som de Gamle. Medens Kors- 

 Edderkoppen og flere andre lægge deres Æg om Efter- 

 aaret, hvorpaa Ungerne først komme frem næste Foraar, 

 betroe Vand-Edderkopperne ikke deres Yngels Bevarelse til 

 Vinterens Luner, men lægge Æg i den varme Aarstid. I 

 Juni findes fulde Æggehylstre, og om Efteraaret ere Ungerne 

 allerede tiltagne godt i Størrelse. 



Skjøndt Parringen endnu ikke er iagttaget af Nogen, 

 veed man, at den foregaaer om Foraaret, og ældre lagt- 



