173 



Bladenes Underside; sin Føde faaer den ved Hjælp af sin 

 meget udstrækkelige Snabel, som stikkes ind i Plantevævet. 

 Allerede som Pupe er Hunnen let at kjende fra Hannen 

 ved at være mere elliptisk og langt mere hvælvet; altsom 

 den voxer, udspiles dens Hud og bliver glat og tør, 

 Legemets Ringe udslettes, den mister aldeles Form af 

 et Insekt og ligner i nogen Tid en guul Vable, men 

 antager tilsidst en rund Kegleform og en bruunagtig 

 Farve. Indtil den næsten har naaet fuld Størrelse, be- 

 sidder den endnu Bevægelsesevne, og dens sex Been 

 skjælnes let paa Undersiden af dens korpulente Le- 

 geme; Vinger faaer den derimod aldrig. Efter Be- 

 frugtningen bliver »Skjællet« noget mere kegledannet, 

 antager en mørkere Farve og fæstes tilsidst for be- 

 standigt til Plantens Overflade ved Hjælp af en bomulds- 

 agtig Substants, som afsondres mellem den og Plantens 

 Overhud. Naar den er fuldvoxen, ligner den ganske »en 

 Cornwallsk Grubearbeiders Hat« i det smaa, idet den har 

 en snever Bræmme ved Grunden, der forstørrer Hefte- 

 fiaden; den er nu 1^'" i Tvermaal og T" i Høide; for det 

 blotte Øie synes den aldeles glat, men er i Virkehgheden 

 fuld af ganske fine Vorter; med Undtagelse af Randen, 

 som er haaret, er den aldeles nøgen. Antallet af Æg i 

 hver af disse »Skjæl« kan beløbe sig til c. 700; de ere 

 aflange, glatte og blegt kjødfarvede. — Sammen med dem 

 findes undertiden nogle smaa, guulagtige Maddiker; det er 

 Larver af en Gruppe af smaa Snyltehvepse, hvem Naturen 

 har anviist den Rolle at bekæmpe Bladlusene og Skjold- 

 lusene ved at lægge deres Æg i dem; Larverne leve da 

 paa Skjoldlusens og dens Ægs Bekostning, og naar den 

 liUe Snyltehveps er fuldt udviklet, borer den sig ud ved 

 at bide et rundt Hul i Skjoldlusens Ryg. 



