179 



nok meget fyldige paa Grund af en usædvanlig Fedt- 

 mængde; Muskler og Sener ere tæt indhyllede i denne Sub- 

 stants og de sidste tynde og spinkle i den Grad, at Haast 

 mener, at det kun kan finde sin Forklaring i den Om- 

 stændighed, at Fuglen slet ikke bruger dem. 



Den synes at trænge til en betydelig Mængde Drikke- 

 vand for at opbløde de grødagtige Plantemasser, hvor- 

 med den fylder sin Kro. Med Undtagelse af to Tilfælde, 

 i hvilke Haast fandt, at Fuglen havde spiist Bærrene af en 

 Coriacee, der havde meddeelt dens Kjød en eiendommelig 

 Lugt, var Kroen paa de dræbte Exemplarer stedse fyldt 

 med smaahakket Mos og saaledes udspilet deraf, at den 

 veiede mange Unzer. Fuglen synes derfor ogsaa meget 

 mindre, saasnart Kroen tømmes. I Nødvendigheden af at 

 maatte proppe sig med store Mængder af denne lidet 

 nærende Føde ligger maaskee Grunden til, at den op- 

 holder sig paa Jorden, og det er sagtens netop den Om- 

 stændighed, at den kan lade sig nøie med denne Føde, 

 som sætter den istand til at leve i disse vilde Egne, hvor 

 der ellers ingen Papegøier findes. En anden Følge af 

 dens særegne Føde turde det efter Haasts Mening maaskee 

 være, at den istedetfor Fuglenes sædvanlige bløde, næsten 

 olieagtige Fedt har et ganske hvidt og meget fast Fedt, 

 og at ogsaa dens Kjød er fastere og sværere end andre 

 Papegøiers og udmærket velsmagende. »Man vil vel til- 

 give mig«, siger Haast, »naar jeg bemærker, at denne 

 Fugl er en kostelig Spise for den, der streifer om i disse 

 Udørkener, og jeg begriber godt, at den gamle Maori*) 

 paa Vestkysten allerede smadsker med Munden, naar man 

 blot taler om Kakapoen.« 



Navnet paa Nyzeelands oprindelige, vilde Befolkning. 



