190 



andre Dyr, der ogsaa ødelægge Slanger, f. Ex. Slange- 

 falken, ere ladte forsvarsløse fra Naturens Side; eller 

 hvorfor den da ikke, i Bevidstheden om sin Usaar- 

 lighed, angriber Slangen uden at vise Tegn til Frygt eller 

 at lægge Forsigtighed for Dagen; men næst dens Kjæk- 

 hed er netop intet mærkeligere at iagttage end den Be- 

 hændighed, hvormed den undgaaer Slangens Spring, eller 

 den List, hvormed den træffer sine Forberedelser til at 

 springe paa Byggen af Brilleslangen og fæste sine Tæn- 

 der i dens Hoved. Der kan derfor heller ikke fæstes Lid 

 til den Anskuelse, at der skulde være noget i dens Or- 

 ganisation, der gjorde den uimodtagelig for Giften (saa- 

 ledes som der f. Ex. synes at være i Pindsvinets), skjøndt 

 det skal indrømmes, at hvad der er Gift for eet Dyr, ganske 

 vist ikke altid er det for et andet. Næsehornsfuglen æder 

 uden Skade Bævekagetræets dødbringende Frugt ; visse 

 Vortemælks -Arters Saft skader ikke Oxen, men dræber 

 Zebraen, og Tsetsefluens Stik er dødeligt for Oxen, Hun- 

 den og Hesten, men hverken for Mennesket eller for 

 Skovens vilde Dyr.*) 



Lavlandets Jakal (G an is aureus) jager i Flokke 

 med en Fører i Spidsen, og man har seet dem angribe 

 og overvælde en Hjort. Harernes Sjeldenhed i de af den 

 beboede Egne tilskrives ligeledes den. Paa dens Hoved 

 skal der undertiden findes en Udvæxt, bestaaende af en kegle- 

 dannet hornklædt Fremstaaenhed paa Nakkebenet, af omtrent 

 ^ Tommes Længde og skjult af en Haardusk**); de Ind- 

 fødte forsikkre, at den kun findes hos Troppens Fører, 

 og betragte den som en Talisman, der sikkrer dens Be- 



See dette Tidskrift 1ste Række 5te Bd, p. 284. 



Hvorledes det hermed forholder sig, er os ubekjendt; Beretningen 



lyder meget gaadefuldt. (R. A.) 



