192 



der indtræder Maogel paa dens sædvanlige Føde ; de 

 malabariske Kulier holde meget af dens Kjød, som de 

 stege i Kokosolie eller lave til »Kurry«. — Fremdeles 

 Bandikulen (Mus bandicota), ligeledes en Yndlings- 

 føde for Kulierne; den lever af Korn og Rødder, naaer en 

 Vægt af to— tre Pd. og en Længde af to Fod; dens Kjød 

 skal være meget behageligt og ligne Svinekjød (hvoraf 

 dens Navn, egtl. »pandikokk« o: »Svinerotte«). I dens Rede 

 findes ofte en stor Mængde Riis, opbevaret til Brug i den 

 tørre Aarstid. Endelig det store Gnaverpindsviin 

 (Bystrix leucurus), der har paadraget sig Planternes 

 Fjendskab formedelst dets Ødelæggelser af de unge Ko- 

 kospalmer, som det efterstræber med en saadan Udhol- 

 denhed og Snuhed, at det er meget vanskeligt at skjule 

 en Snare saa godt eller gjøre nogen Lokkemad saa fri- 

 stende, at det lykkes at. fange det. Den almindeligste 

 Fremgangsmaade er at anbringe noget af dets Yndlings- 

 føde i Enden af en Rende, der er saa snever, at det 

 ikke kan vende sig om, medens Piggene forhindre det 

 fra at gaae baglænds ud af den igjen. En enkelt Gang 

 har Forf. hørt, at 27 Stykker bleve fangne paa denne 

 Maade i en eneste Nat, men et saadant Held er sjeldent; 

 ellers ryger man dem ud ved at brænde Straa ved Ind- 

 gangen til deres Boliger. Kjødet, der i Fasthed, Farve 

 og Smag har megen Lighed med ungt Svinekjød, er vel 

 anseet paa Ceylon. 



Den eneste Gumler, som findes paa Ceylon, er 

 Skældyret (Manus), paa Malaiisk »Pengolin«, et Ord, 

 der antyder dets Evne til at rulle sig sammen til en 

 Kugle. Af Forfatterens Iagttagelser over dette Dyr, hvoraf 

 han til forskjellig Tid har holdt to Exemplarer levende, 

 fremgaaer det, at dets mægtige Kløer, som det benytter 



