195 



videde Næsebor og opløftede Hoveder en udfordrende 

 Stilling mod deres Roligheds Forstyrrere. Jægeren tilføier 

 dem sjelden nogen Skade, da et saa stort Dyr ikke er 

 noget værdigt Maal for hans Kugle, og der ingen Priis 

 sættes paa dens Kjød. I de Egne, hvor Singaleserne 

 tæmme dem og bruge dem til at hjælpe sig med deres 

 Arbeide paa Riismarkerne , lide de megen Besvær af de 

 vilde Bøffler, der slutte sig til de tamme, naar disse sen- 

 des ud at græsse, og det hændes stadig, at en vild Bøffel 

 sætter sig i Spidsen for den tamme Hjord og modsætter 

 sig Eierens Forsøg paa at drive den hjem om Aftenen. 

 Paa nogle Steder benyttes de ogsaa som Trækdyr og for- 

 maae at trække en tung Vogn med Salt fra Kysten til det 

 Indre ad Veie, hvor en almindelig Oxes Kræfter vilde 

 glippe. Etsteds fandt Forf. , at de Indfødte gjorde en 

 snild Anvendelse af dem, naar de vilde skyde Vandfugle 

 i de store Saltsumpe og sumpige Søer; da Bøffien er 

 en Gjenstand, som Fuglene ere vante til at see, lede 

 Singaleserne en Bøffel derhen, og skjulte af den, som 

 bevæger sig stille græssende fremad, styret af Touge be- 

 fæstede til dens Horn, krybe de Flokken nær paa Skud- 

 vide uden at opdages. I visse Strækninger af det nord- 

 lige Indien afrettes de paa samme Maade til at hjælpe 

 Jægeren til at nærme sig Hjortene, og en saadan »Jagt- 

 bøffel« staaer i høi Priis. Undertiden træffes der Albinoer 

 af Bøffien med aldeles hvide Haar og en rød Regnbue- 

 hinde i Øiet. Forf. gjør endelig opmærksom paa, at 

 Bøfflens Fod i Modsætning til Oxens har en lignende 

 Bygning som Rensdyrets, og at den derved sættes istand 

 til at gaae paa bløde, dyndede Steder, hvor Oxen vilde 

 synke i. — Oxen benyttes af Bonden paa Ceylon baade 

 til at pløie, til at ælte Dyndet i de vaade Marker, 



