204 



kjøbsloge om Indkjøbene til Aftensmaden. Jeg stillede 

 mig nu paa Post paa en Bro en halv (eng.) Miil derfra og 

 forsøgte at tælle blot de Flokke, dor kom fra et enkelt 

 Punkt mod Øst. Omtrent Kl. fire om Aftenen begyndte en- 

 kelte Flokke at vende hjem, og i Løbet af en halv Time 

 begyndte Hovedstrømningen, og snart fandt jeg, at jeg 

 ikke længere kunde tælle særskilte Flokke, men at det 

 hele dannede en eneste levende Strøm. Nogle fløi høit 

 gjennem Luften indtil lige over deres Hjem og dykkede 

 saa brat ned under mange Evolutioner, til de kom i Høide 

 med Træerne; andre holdt sig langsmed Jorden og fore 

 tæt forbi mit Ansigt med Tankens Hurtighed, idet deres 

 glimrende Fjerdragt skinnede med prægtig Glands i Sol- 

 lyset. Jeg ventede der til Aftenen brod frem, da jeg ikke 

 længere kunde see, men blot høre Fuglene kæmpe om 

 deres Siddepladser; da faldt der et Skud, og op fløi de 

 med en Larm som »Susningen af en mægtig Vind«, men 

 satte sig snart igjen og begyndte en Støi, som jeg 

 aldrig skal glemme; Fuglenes skingrende Skrig, Basknin- 

 gen af deres utallige Vinger og Palmebladenes Raslen 

 vare næsten øredøvende, og jeg var tilsidst glad ved at 

 slippe hjem til Begjeringshuset« *). 



*) Et andet Sled beskrives en lignende Scene saaledes: »Tæt 

 ved det store Tamarind - Træ, hvorunder vore Telte vare op- 

 slaaede, var der en Gruppe Kokospalmer, som viste sig at være 

 Hvilepladse for en utallig stor Koloni af Papegøier (Palæ or nis 

 Alexandri). Vor Ankomst havde fundet Sted om Formiddagen, 

 medens Fuglene vare borte, men ved Solnedgang begyndte de at 

 komme tilbage i store Masser, sladdrende, skrigende og skabende 

 sig af Fryd ved at samles efter Dagens Udflugt. Hvert Øjeblik 

 tiltog Støien, altsom Efternølerne kom til, indtil deres Larm til- 

 sidst næsten overdøvede vore Stemmer i Teltene. Efterhaanden 

 tog Larmen af, og saasnart det var mørkt, faldt der Taushed og 

 Ro over den hele Skare; men ved Daggry blev en lignende Fore- 



