211 



snappe saavel deres Hunde som de skudte Vandfugle. 

 Singaleserne troe, at Krokodilerne kun kunne bevæge 

 sig hurtig paa Sand eller blødt Leer, da deres Fødder 

 ere for bløde til at træde fast paa Jord eller stenet Grund. 

 I den regnløse Aarstid, naar Dammene tørre ud, seer man 

 undertiden Sumpkrokodilen vandre over Land for afc søge 

 Vand, men naar Vandløbene forsvinde, og de ikke kunne 

 faae deres sædvanlige Føde, grave de sig i Reglen ned i 

 Dyndet og ligge der i Dvale, indtil Regntiden ind- 

 træder igjen. Man viste en Gang Forfatteren det Hul, 

 hvoraf et saadant Dyr var kommet frem Dagen iforveien, 

 og som endnu gjengav dets Form, og man fortalte ham 

 en ganske lignende Historie som Humboldts fra Vene- 

 zuela om en Officeer , der havde opslaaet sit Telt 

 i en udtørret Dam og blev forstyrret om Natten ved at 

 Jorden bevægede sig under hans Seng, hvorpaa der Dagen 

 efter brød en Krokodil op gjennem Jorden. Et mærkeligt 

 Exempel paa Seiglivethed blev ogsaa berettet vor Forf. : 

 et usædvanlig stort Exemplar af den indiske Krokodil var 

 bleven fanget paa Krog; Indvoldene bleve tagne ud af den, 

 hvorefter man lod den ligge med den opskaarne Bug udspilet 

 af en Pind; men da man om Aftenen kom tilbage for at 

 bjerge Hovedet, var den kravlet bort og naaet ned til 

 Vandet!*) 



') Forf. overrumplede en Morgenstund en 5 Alen lang Krokodil, der 

 følte sig aldeles lammet ved at være overrumplet og forhindret i at 

 naae Vand. Den foer op og dreiede sig rundt i en Kreds , hvæ- 

 sende og klapprende med sine Kjæber; et Slag bragte den til at 

 ligge stille, som om den var død, hvorpaa den saae sig hstig om 

 og foer afsted mod Vandet, men nok et Slag bragte den atter til 

 at lade, som om den var død. Alle Forsøg paa at bringe den paa 

 Benene vare frugtesløse, indtil Forf.s Son, en Dreng, fik det Ind- 

 fald, at kilde den under Armen;' det var det latterligste Syn at 



