228 



Larver endelig føres ud med Vandstrømmene som fritsvøm- 

 mende, men endnu næsten mikroskopiske Væsener. — 

 Tages Pæleormene ud af Røret, døe de snart; i Træet 

 kan man derimod holde dem i Live i nogen Tid, saa- 

 længe det endnu er gjennemtrængt af Søvand. De over- 

 vintre ligeledes i deres naturlige Boliger — maaskee i en 

 Slags Dvale — , forsaavidt de ikke muligviis rammes af Frosten. 

 Vort Bekjendtskab til Larverne skylde vi Quatre- 

 fages. Han beskriver dem som smaa runde Væ.sener, 

 Fig. 8. udstyrede med en Kappe, to smaa tynde 



runde Skaller, en lang Fod og et Svømme- 

 seil med lange Fimrehaar; deres Bygning 

 og Form ere altsaa meget forskjellige fra 

 den udviklede Pæleorms og beregnede paa 

 det kortvarige frie Liv, som de skulle føre. 

 De sværme nu afsted; mange gaae til Grunde, 



men mange opfanges ogsaa efter en kor- 

 Larven af en Pæle- 

 roden^' ^e^^svøm- ^^^^ ^^^^^ længere Seilads af Træværket og 

 Gan^e^forstir^etT ^^t paa dcttc væreude Væv af Alger og 

 Polyper; her hæfte de sig nu fast, og det er ikke vanske- 

 ligt i Juni og Begyndelsen af Juli at træffe dem i stor 

 Mængde paa Overfladen af saadant Træ ifærd med at bore 

 sig ind deri; hvorledes de gaae tilværks hermed, og hvilke 

 Forandringer deres egen Form og Bygning paa samme Tid 

 undergaaer, kjender man endnu ikke i det enkelte, men 

 dette er jo ogsaa mindre vigtigt, da Indbildningskraften 

 her let kan indskyde Mellemformerne, naar Udgangspunktet 

 (Larveformen) og det endelige Resultat (den fuldt udvik- 

 lede Pæleorm) ere bekjendte. Kunstige Forsøg med 

 Æggenes Befrugtning have lært, at fire Dage efter denne 

 ere Larverne fuldt udviklede og færdige til at angribe 

 Træet. Deres Mængde er ganske overordenlig stor , som 



