234 



den endnu vilde gjøre, vilde være af samme Art, som 

 under dens naturlige Forhold. Man maa altsaa søge at 

 løse Opgaven ad Induktionens Vei, det vil sige: kan man 

 vise, at Skallerne have en vis bestemt Bygning, der, 

 naar de bevæges paa en bestemt Maade, maa kunne frem- 

 kalde et vist bestemt Resultat, svarende til det som fak- 

 tisk er tilstede, samt at Dyret er istand til at udføre disse 

 Bevægelser, fordi det har Muskler af den dertil fornødne 

 Beskaffenhed og Styrke, saa ophører Forklaringen at være 

 en blot og bar Hypothese og træder ind i Kjendsgjernin- 

 gernes Række, især naar paa den ene Side ingen 

 anden Forklaring er mulig , og paa den anden Side et 

 praktisk Forsøg stadfæster Forklaringen. Hvad det sidste 

 Punkt angaaer, da har C al li au d viist, at naar man fæster 

 Skallen af en Boremusling til et Træskaft med Shellak og 

 dreier den rundt ved Hjælp af Tommel- og Pegefingeren, 

 kan man i Løbet af halvfemte Time bore et Hul paa 

 c. 15'" Dybde. Herved er det beviist, at Skallerne 

 kunne være det mechaniske Redskab, hvormed Ormen 

 arbeider; men at det er en Boring, er ikke beviist, og 

 den væsenHgste Indvending, som man kan gjøre mod 

 Boringstheorien, er den allerede anførte, at Dyret mangler 

 de dertil fornødne Muskler, ikke at tale om, at Gangens 

 ikke saa sjeldne Krumning ofte vilde gjøre den forudsatte 

 Dreining om Legemets Axe umulig. 



Ved nærmere Eftersyn vil man nu ogsaa finde, at Skallen 

 er bygget som en Fiil eller Rasp, og at Dyrets Muskel- 

 bygning er en saadan, at det er det muligt at bruge den 

 som saadan; kun ved en. Raspning — der naturligviis 

 lettes ved Vandets opblødende Indvirkning paa Træet — 

 kan dette desuden blive saa fiindeelt, at det uden Van- 

 skelighed kan føres bort af Vandstrømmene gjennem 



