237 



de Iagttagere have seet, der mene at have seet om- 

 dreiende Bevægelser hos Ormmuslingerne, forsaavidt dette 

 har været andet end at Dyret skiftede StiUing i sin Hule. 

 — Det Kalkrør, som indvendig udklæder Gangene, af- 

 sættes efterhaanden af Kappens Yderflade; at det er tyk- 

 kest nærmest ved Aabningen og bliver tyndere ind imod 

 den blinde Ende, er en Følge af dets forskjellige Alder, 

 dets ringagtige Skulptur af, at det formes over Væggene 

 af den i Træet ligesom stødviis udgravede Hule. Der kan 

 nemlig ikke være nogen Tvivl om, at Pæleormen ikke 

 uafbrudt arbeider paa at gjøre sin Bolig større, men at 

 Perioder af Hvile og Arbeide vexle med hinanden. Under 

 hine aflukkes Hulens Kalkbeklædning fortil, og paa Skallen 

 kommer en ny Kant til med en ny Række af Tænder, 

 der under den følgende Arbeidsperiode — der maa be- 

 gynde med en Opsugning af den Kalkmasse, som beklæ- 

 der Hulens forreste Væg — ville forrette det bedste Ar- 

 beide, deels fordi de ere lidt større og talrigere end 

 paa de ældre Ribber, deels fordi de endnu ere uslidte. 

 Antallet af saadanne Tænder paa begge Skaller tilsammen 

 kan være c. 30,000. At de iøvrigt paa Teredo-Skallerne 

 kun vise sig lidet slidte — hvoraf man har villet udlede, 

 at det umulig kunde være ved Hjælp af dem , at disse 

 Dyr udgravede deres Huler — er vistnok en Følge af det 

 forholdsviis bløde Materiale, hvori disse Dyr arbeide; re- 

 producere de afslidte Ribber og Tænder kan Dyret nemlig 

 ikke, men saalænge det lever og voxer, vil det danne sig nye 

 ved at føie nye Skalrande til de ældre paa samme Maade, 

 som hos alle andre Muslinger. Det er ogsaa en Selvfølge, 

 at den friske Skal, der endnu sidder fast paa det levende 

 Dyr, besidder en større Fasthed og Modstandskraft selv i 

 sine fineste Spidser og Tænder, end den døde forvittrede 



