242 



Midler kan siges at virke absolut beskjærmende.*) Kom- 

 missionen slutter derfor sin Betænkning med — hvad der 

 jo rigtignok næsten er en Falliterklæring — at anbefale 

 at anvende Steen saavidt muligt i denne Green af Vand- 

 bygningskunsten istedenfor Træ, men hvor dette ikke kan 

 skee,^ foreslaaer den de gamle Midler: Beklædning med 

 Kobber (ikke Zink) og Bespigring med brede Søm, hvilken 

 Bespigring maa være saa tæt, at Sømhovederne berøre 

 hverandre, og saa fuldstændig, at den naaer lige fra hdt 

 under Havbunden indtil halvveis mellem Ebbe- og Flod- 

 høiden. Herved overklædes Træet med en Rustskorpe, 

 som Erfaringen har lært er et ret godt Beskyttelsesmiddel, 

 men udfaldne Søm eller løsbrudte Splinter kunne jo altid 

 fremkalde svage Punkter, som snart ville blive Gjenstand 

 for Angreb. Af Slusedøre anbefales det at have et dob- 

 belt Sæt, saaledes al det ene hvert Efteraar (i September) 

 tages op, svies og indsmøres med Steenkulstjære eller 

 Kreosot. Lehmanns Raad at faae Blaamuslingen til at 

 overklæde Pæleværket med sin Byssus, ansees for at 

 være upraktisk — enkelte Steder vil det maaskee nok 

 kunne anvendes, men man kan aldrig være sikker for, at 

 ikke Storm eller lisgang bortfører den hele Muslingskare, 

 hvor det er lykkedes at faae den til at beklæde Træ- 

 værket — og det samme gjælder i endnu høiere Grad 

 om Quatre fag es's Forslag at forgifte Sædfimene i For- 

 plantningstiden og derved hindre Befrugtningen. — An- 

 melderen forekommer det, at et probat Middel mod Pæle- 

 ormene maatte kunne findes, hvis man kunde opfinde et 

 i Havvandet aldeles uopløseligt Stof, der ved at gjennem- 

 Irænge Træet gav dette, selv i opblødt Tilstand, en Haard- 



*) Senere fortsatte Forsøg give samme Resultat; i mange Tilfælde 

 beskytte de Træet, men undertiden svigte de. 



