250 



der sat for den, som der eller andetsteds dræbte en af 

 disse Fugle. Enhver var tildeelt en bestemt Provinds 

 eller deelt mellem to eller tre Provindser, alt efter Størrel- 

 sen. Stene angave Grændserne mellem hvad der tilkom 

 enhver Provinds, ja enhver Borger fik endog sin Deel 

 anviist i Forhold til, hvad han antoges at have Brug for. 

 Der var sat Dødsstraf for at stjæle Guano fra en andens 

 Lod, ja selv af sin egen Grund maatte kun enhver tage 

 hvad man havde beregnet, at han havde Brug for.« For- 

 modenlig benyttede de gamle Peruanere kun de yngste 

 Lag, den hvide Guano, og lode de gamle ligge som 

 ubrugelige ; fremdeles benyttede de formodenhg kun enkelte 

 Øer, hvor den var nem at komme til, og dreve kun dette 

 Arbeide en kort Tid af Aaret. — De spanske Erobrere traadte 

 ganske i deres Forgængeres Fodspor; Guanoen bruges 

 endnu kun i enkelte Egne af Peru og næsten alene til 

 Maisen. Sædskiftet er f. Ex. ved Arequipa i Reglen føl- 

 gende : Hvede, Mais, Kartofler, Ærter, men kun Maisen 

 gjødes med Guano, Hveden med almindelig Gjødning, de 

 to andre slet ikke; naar Maisen er een Fod høi, lægges der 

 lidt Guano omkring Roden af hver Plante, og Marken 

 vandes; dette gjentages 2 — 3 Gange med Mellemrum af 

 2 — 3 Uger, hver Gang i en lidt stærkere Dosis. Land- 

 mændene i Peru ere af den Mening, at det paa deres 

 sandige og vulkanske Jordbund ikke er raadeligt at an- 

 vende Guano hvert Aar; men anvendt paa den anførte 

 Maade giver den et meget betydeligt Udbytte. Uden Guano 

 giver Maisen 20 Fold, med Guano derimod 100—300 Fold! 

 Der er ogsaa i Peru gjort heldige Forsøg med at anvende 

 den i Viin- og Sukkeravlen, men i enkelte Tilfælde gik 

 Viinstokkene til Grunde derved. 



