261 



de fremkaldte en saadan Betændelse og Sliimdannelse, at 

 Døden blev Følgen; ogsaa i Menneskets i\æse ville de 

 under lignende Forhold trænge ind og foraarsage alvor- 

 lige Clemper. En anden Plageaand er Traadormen (Fi- 

 laria medinensis), der borer sig ind i Cellevævet 

 under Huden paa Menneskets Fod, i Reglen tæt over 

 Anklen; de Indfødte antage, at den kommer ind ved at man 

 drikker af visse Brønde, men rimeligere er det, at den over- 

 føres paa Huden fra de vaade Planter, som voxe langs 

 med de Fodstier, der føre til disse Brønde. — Store Jord- 

 dynger, der ligne Muldvarpeskud, i Bunden af en udtørret 

 Dam, tilskrives af de Indfødte en stor Hegn orm, der er 

 almindelig paa Ceylon og næsten 2' lang og saa tyk som 

 en lille Snog.*) — Fremdeles vrimler det med Edderkopper, 

 Skorpioner, Tusindbeen og Mider. Edderkopperne 

 (Epeira) udspile især deres Net i de snevre Stier i 

 Junglekrattet og Skovene, fordi de større Insekter benytte 

 disse samme Stier og de mindre føres henad dem med 

 Luftstrømmene; »jeg har taget ned af et saadant Net en 

 Kugle saa stor som et Menneskehoved og bestaaende af 

 flere sammenrullede Lag af Spindelvæv; i Midten var Fa- 

 miliens Bolig, medens Svøbet var dannet, Lag for Lag, 

 af det gamle Væv, som var opfyldt med Vinger og Lem- 



*) Forf. gjør en ret interessant Bemærkning om lokale Variationer i 

 Farvetegningen af den smukke stribede Landsnegl (Helix hæ- 

 matostoma), som opholder sig paa Kokospalmens Stammer. 

 Hver Have syntes af besidde sin særegne Afart: i een var Skal- 

 munden paa alle Individer rød, i en anden, blot adskilt fra den 

 første ved en Muur, sort. i en tredie hvid osv., indenfor et Hegn 

 havde de næsten alle røde Skaller, indenfor et andet brune osv. 

 Han erindrer herved om en Iagttagelse af Darwin over det vilde 

 Hornkvæg paa Falklands Øerne; paa eet Strøg var den graa Farve 

 fremherskende, et andet Sted mørkebruunt, et tredie hvidt med 

 sort Hoved og sorte Fødder osv. 



