265 



man det usædvanlige Syn af hele Sværme af disse fme 

 Skabninger, i Almindelighed af en hvid eller blegguul Farve, 

 hvilke Sværme synes at \'ære flere (eng.) Mile brede og ere af 

 en saa vidunderlig Længde, at Timer, ja Dage, gaae hen med 

 deres uafbrudte Trækken forbi; »hvorfra de komme, veed 

 lugen, hvorhen de gaae, kan Ingen sige«. JNaar Dagen 

 lider, komme Møllene frem fra deres Kroge, og Faare- 

 kyllingerne lade deres skingrende Stemme lyde, og naar 

 Mørket vælter frem, henrykkes Øiet af de Millioner af 

 Smaragdlamper, som »Ildfluerne« tænde i det omgivende 

 Mørke.« Om Morgenen ere Planterne fulde af prægtige 

 Guldbiller, hvis gyldne Dækvinger spille en Rolle i det 

 indiske Broderi, medens Ledene af deres Lemmer træk- 

 kes paa Traade og danne glimrende Hals- og Armbaand. 

 Ogsaa visse Smeldere og bladhornede Biller (Torbi- 

 ster) have grønne og blaa Farver, som rivalisere med 

 Smaragder og Safirer. Skarnbasser (Ateuchus, 

 Copris) sees overalt, hvor Tilstedeværelsen af raadnende 

 og stinkende Stoffer give dem Leilighed til at udfolde 

 deres væmmelige, men mærkehge Instinkt; de angribe 

 dem med Iver, skjære dem i Stykker, som passe til deres 

 Styrke, og rulle dem afsted for at opsøge en blød Plet til 

 at begrave dem i efterat have lagt deres Æg i dem. Den 

 Reisende kan ikke lade være at forundre sig over den 

 Hurtighed , hvormed de indfinde sig , saasnart noget 

 for dem tjenligt tilbyder sig, paa Steder, hvor man ikke 

 saae en eneste i Forveien; de røbe ved denne Leilighed 

 en Vingestyrke, en Udholdenhed i at flyve og en Skarp- 

 hed i Lugtesandsen som ingen anden Billeform, naar de 

 komme ansættende langveisfra med en munter og lydelig 

 Summen og fare rundt i Kredse for at søge den attraaede 

 Gjenstand. Træbukkene (de »langhornede« Biller) have 



