266 



i Ceylons frodige Skove den videste IVlark for deres 

 ødelæggende Virksomhed, der er Kokos -Planterne alt- 

 for vel bekjendt ved den Skade , som en Larve af 

 denne Familie (Lamia rubiis) anretter paa Kokostræerne; 

 den gnaver sig nemlig ind i Stammen tæt ved Roden og 

 lægger sine Æg der; Larverne æde sig midt op igjennem 

 Træet lige til Toppen, hvor de gjennemgnave de unge 

 Bladknopper; »man kan see hele Plantager paa 20 — 120 

 Tønder Land af Træer paa 2 — 3 Aar, hvoraf ikke et eneste 

 er undgaaet dem«; de malabariske Kulier fortære med 

 Fornøielse disse store, bløde, væmmelige Larver. Skjold- 

 billerne, hvis fremspringende Skjoldrand ofte er af en 

 anden Farve end Legemets øvrige Beklædning, tildrager 

 sig ogsaa let den Fremmedes Opmærksomhed; en Art 

 ligner aldeles en i Perler indfattet Rubin, men denne 

 ghmrende Farvesammenstilling forsvinder strax efter Dyrets 

 Død; en anden er dækket med et sneehvidt Pudder, ord- 

 net i fine Traade, men det falder i Støv, saasnart Dyret 

 døer.*) 



Ceylon besidder naturligviis Sværme af Kakerlaker, 

 Græshopper, Faarekyllinger osv. De interessanteste 

 Medlemmer af denne Orden ere dog Knælerne (Mantis), 

 grumme Rovdyr, der ikke spare de svagere af deres egen 



") Den største Ulempe ved at boe paa Ceylon er Fugtigheden og 

 Vanskeligheden ved at beskytte sine Sager derimod, især under 

 Sydvestmonsunen; Bøger og Papirer ødelægges i en utrolig kort 

 Tid, først af Fugtighed, dernæst af Sværme af smaa Insekter, 

 der efterstræbes af de ligesaa lyssky Bogskorpioner og Sølvkræ. — 

 Paa nogle Steder ere Fluesværmene, der trænge ind i Musene, 

 saa store, at de bogstavelig slukke Lysene, og naar der skal være 

 Middagsselskaber, antænder man derfor Ild paa Gaardpladsen for 

 at drive Fluerne bort fra Salene, der maa holdes mørke og luk- 

 kede, indtil Gjæsterne komme. 



