275 



»De Medlemmer af Dyrenes Republik, som man først 

 bliver var, ere visse Sommerfugle (H espe riderne), som 

 med afbrudte Bevægelser aflægge Blomsterne deres Morgen- 

 besøg: efter dem følge andre (Thecla'erne), udmærkede 

 ved deres Vingers blaa Metalglands, og de fmeste og 

 mindste af alle Dagsværmere (Polyommati). Andre Arter 

 træde op med ufeilbarlig Bestemthed hver paa sit Tids- 

 punkt af Morgenen ; T h e c 1 a e r n e efterfølges af Takvingerne 

 (Vanessa), og disse af de prægtige Papilioner, ind- 

 til, alt som Dagen rykker frem, de bredbladede Planter og 

 blomstrende Buske ere bedækkede med en dandsende 

 Sky af Sommerfugle af enhver Form og Farve. Bierne 

 fare omkring i alle Retninger, og Guldbillerne krybe 

 dovent hen over de endnu fugtige Blade.« 



»Den Fugl, der er tidligst oppe, er Kragen (Cor- 

 vus culminatus); den forlader sit Sæde næsten ved 

 Dagningens første svage Glimt, skrigende og baskende 

 med sine plumpe Vinger; Papegøierne følge efter i 

 store Flokke, sladdrende og hvinende af overstadig Livlig- 

 hed; derefter reise Tranerne og Vadefuglene, som 

 om Aftenen flyve indad i Landet til deres Rugepladser, 

 sig fra de Grene, hvorpaa de have tilbragt Natten, vifte 

 deres Fjer for at befrie dem for Duggen, strække deres 

 plumpe Fødder bag ud og svæve afsted mod Floderne og 

 den fjerne Havkyst.« 



»De Sangere, som først hilse Morgenen med deres 

 Lykønskninger, ere Dayalfuglen (Copsychus saularis) og 

 den gule Pirol, hvis bløde Fløitestemme høres fjernt 

 gjennem Morgenens Stilhed. Den vilde Hane galer sin 

 Reveille, useet i det tætte Krat, ikke med sin europæiske 

 Slægtnings skingrende Trompetlyd, men med en fyldig 

 melodisk Røst, der stiger op fra Dalens Dyb. Som Lyset 



