278 



sin afbrudte Reise, og Landmanden, der er ivrig for at 

 bruge de sidste Timer af den svindende Aften, iler med 

 at optage Morgenens afbrudte Arbeider. De Fugle, som 

 have gjort lange Nærings-Udflugter, sees nu at vende 

 hjem igjen; Kragerne samle sig om et eller andet Kjær 

 for at pladske i Vandet og bringe deres Fjer i Orden, 

 førend de gaae til Hvile; Papegøierne sætte sig med 

 øredøvende Larm paa Kronerne af Palmetræerne i Nær- 

 heden af deres Reder, og Pelikanerne og Søfuglene 

 søge med tunge Vingeslag deres Vei tilbage til deres 

 Rugeplads ved et eenligt Vandløb eller øde Dam. Tilsidst 



»synker Solen, som en Flamingo 



synker i sin Rede ved Nattens Frembrud,« 



Tusmørket falder paa , og Tusmørkets Fugle og andre 

 Dyr vaagne af deres Middagssløvhed og lave sig til at 

 nyde deres Aftenglæder. Aftensvæ^rmerne indtage nu 

 de mere livligt tegnede Dagsværmeres Plads, som for- 

 svinde med Dagslyset, utallige Biller flyve ubestemt om- 

 kring i korte Ture, i den sig formørkende Skygge, og 

 Natravnen (Gaprimulgus) tumler sig i korte og hurtige 

 Kredse over Sletterne og Pytterne for at forfølge dem og 

 andre Natinsekter.« 



»Tilsidst kommer Mørket, og enhver Gjenstand taber 

 sig i Nat og Dunkelhed, men stadig hæver sig en Mumlen 

 af utallige Insekter fra den varme Jord. De frugtædende 

 Flagermuus svinge sig ud fra de høie Grene, paa hvilke 

 de have hængt om Dagen, og flokkes omkring Mango- og 

 Tamarindtræerne ; mod den graa Himmel seer man Uglens 

 Flagren, forfølgende Natsværmerne med Vinger, saa bløde 

 og dunede, at Luften neppe forraader deres Slag«. 



»Nu stiger Palmekatten ned fra Toppen af Kokos- 

 træet, hvor den har sovet Dagen over, og den glindsende 



