286 



ligesom der af et Andeæg kan fremkomme en And, af et 

 Torskeæg en Torsk og saaledes fremdeles, maatte man 

 ogsaa have al Grund til at troe, at der af et Bændelormæg 

 maatte kunne fremkomme en Bændelorm, og dette for- 

 holder sig ogsaa ganske vist rigtigt, om det end skeer ad 

 en Omvei. Bændelormæggene blive nemlig ikke til Bændel- 

 orme i det Dyrs Tarmkanal, hvor de ere dannede; thi 

 da maatte en Hund, som havde een Bændelorm, inden 

 ret lang Tid faae mange Tusinder af samme Slags, og 

 med den Art, hvorom her er Tale, er dette i alt Fald paa 

 ingen Maade Tilfældet; man finder nemlig som oftest kun 

 nogle faa, og jeg har ved at eftersee Tarmene hos over 

 600 Hunde i Danmark og paa Island kun een Gang i 

 Danmark truffet en Hund, som havde 15 af dem og paa 

 Island een som havde 24. Men vi vide jo ogsaa, at 

 Hunden faaer denne Bændelorm ved at fortære Blære- 

 ormen i Nettet hos Faaret, og det er da naturligviis til 

 en saadan at Bændelormens Æg maatte blive. Men hvor- 

 ledes kan da dette gaae til? vil man spørge. 



TidUgere, da man ikke vidste, at Blæreormene kunde 

 blive til Bændelorme, troede man, at de saavelsom andre 

 Indvoldsorme og mange andre smaa Dyr, om hvilke man 

 ikke vidste, hvor de kom fra, opstode, som man udtrykte 

 sig, »af sig selv«, det vil sige: ved en ny Skabelse, vel 

 ikke af intet, men af det forhaandenværende Stof, f. Ex. 

 af »fordærvede Vædsker«. Efterhaanden som man lærte 

 flere og flere af disse Dyrs Udvikling at kjende, maatte 

 man indsee, at ethvert Dyr har Forældre eller i det 

 mindste en Moder, og at det, at et Dyr opstaaer »af sig 

 selv«, kun er en Talemaade, hvormed man kan søge at 

 skjule sin Uvidenhed, og hvorved man afholdes fra nølere 

 Efterforskninger; og dette gjælder om Miderne, der findes 



