293 



da de ikke have noget med Blæreormlidelserne at gjøre, 

 vil man paa Island sjelden træffe en Hund, der ikke har 

 Bændelorme, noget som vistnok de færreste Islændere 

 havde anet. 



Naturen lader disse Orme frembringe en saa uhyre 

 Mængde Æg, fordi kun de allerfærreste naae til deres 

 Bestemmelsessted, hvor de kunne komme til Udvikling, 

 medens den største Deel gaaer tilgrunde. Der skal nemlig 

 et særligt Held til at ikke blot disse Æg blive slugte af 

 et saadant Dyr, i hvilket de kunne komme til Udvikling, 

 da de kun kunne udvikles i ganske bestemte Arter af 

 Dyr, men ogsaa til at de udklækkede Unger føres hen 

 netop i den Deel af dette Dyrs Legeme, hvor det kan 

 skee. Imidlertid vil man ikke undres over, at dette dog 

 kan blive Tilfældet hos Faar og Køer, der leve af Græs; 

 vanskeligere har man dog maaskee ved at forestille sig, 

 hvorledes det kan gaae til hos Mennesket, og at Hun- 

 denes Bændelorme skulde være Skyld i Menneskenes 

 Blæreormlidelser. Men man maa huske paa, i hvor mang- 

 foldig Berørelse Mennesket kommer med Hunden mere 

 end med nogetsomhelst andet Dyr, og med hvilken Sorg- 

 løshed dette finder Sted, da Hunden viser saa stor Hen- 

 givenhed for Mennesket, og man ikke aner nogen Fare 

 fra dens Side. Baade Børn og Voxne lege og tumle med 

 Hundene; man klapper dem og lader dem endog shkke 

 sig; de færdes stadig i de menneskelige Boliger, og vel 

 især om Vinteren, naar baade Mennesker og Dyr trænge 

 til Varme. De ere gjerne tilstede ved Maaltiderne og 

 søge vel ogsaa undertiden op i Sengen; jeg har endog 

 hørt, at man ikke sjelden lader dem slikke Askene*) iste- 



*) Askur er en Benævnelse for et Slags lave Træbøtter med Laag, 

 hvoraf Islænderne spise Søbemad som af en Tallerken. 



