308 



kunne beregne Linierne BD og CD. Overhovedet vil man 

 ved at maale to Vinkler i hver af de Trekanter, der ligge 

 imellem A og B, naar man blot tillige maaler een af samt- 

 lige Trekantsider, have tilstrækkelige xMidler ihænde til at 

 beregne Afstanden imellem hvilkesomhelst to af Punkterne, 

 altsaa ogsaa imellem A og H. Maaler man tillige den 

 Vinkel, som en af Trekantsiderne, f. Ex. AB, danner med 

 Meridianen igjennem det ene Endepunkt, saa behøver H 

 ikke at ligge nøiagtigt i Meridianen igjennem A; man vil 

 da ved Beregning kunne fmde Længden af det Meridian-, 

 stykke, der ligger imellem Parallelkredsene igjennem A og H. 

 Snellius anvendte sin Opfindelse paa en Gradmaaling, 

 som han udførte 1615 imellem Alkmaar og Bergen op 

 Zoom. Han havde endnu mange Vanskeligheder at kæmpe 

 med; Instrumenterne vare ufuldkomne; Kikkerten, som 

 har gjort det muligt at tage Trekantsiderne større, og 

 som navnlig har bragt de astronomiske Maalinger, der 

 tjene til Bestemmelse af Meridianbuens Gradeantal, til en 

 saa høi Grad af Fuldkommenhed, var nylig opfunden (1606), 

 men var endnu aldrig brugt paa de astronomiske Instru- 

 menter; Beregningerne af Trekanterne vare i høieste Grad 

 vidtløftige, da man endnu ikke kjendte Logarithmetavlerne. 

 Den Længde, som Snellius fandt for en Grad af Meridian- 

 buen, 55074 Toiser, var ogsaa omtrent 2000 Toiser for 

 lille. Han selv var heller ikke tilfreds med sit Arbeide 

 og gjorde derfor hele Maalingen om, idet han med megen 

 Omhu maalte sin Grundlinie paa Isen; men Beregningerne 

 vare for vidtløftige for den gamle Mand; de bleve først 

 udførte omtrent hundrede Aar senere af Musschenbroek, 

 der fandt at Gradens Længde var 57033 Toiser, hvilket 

 stemmer meget nøie med de senere Tiders Maalinger. 



