309 



I Aaret 1666 blev det franske Akademi oprettet af 

 Ludvig den 14de, og allerede 1669 finde vi Picard be- 

 skjæftiget med en Gradmaaling, det første i den glim- 

 rende Række af Arbeider, som Akademiet har ladet ud- 

 føre for at bestemme Jordens Størrelse. Picard maalte 

 en Linie paa omtrent P23' fra Malvoisine, et Par Miil 

 syd for Paris, til Amiens og fandt deraf, at Gradens Længde 

 var 57060 Toiser. 



Denne Picards Maaling fik en særegen Betydning i 

 Videnskabens Historie. Newton havde allerede 1666 ud- 

 tænkt de berømte Love for den almindelige Tiltrækning, 

 disse Naturlove, som paa en saa skjøn Maade lade den 

 vidunderlige Viisdom i Verdenssystemets Ordning træde 

 frem for os; han ønskede meget at undersøge deres Rig- 

 tighed ved at prøve, hvorvidt Maanen fulgte dem, idet 

 den i sin Bevægelse omkring Jorden tiltrækkes af denne. 

 Til Beregningen skulde Newton bruge Jordradiens Længde, 

 og da han ikke paa det Sted, hvor han opholdt sig, havde 

 Leilighed til at søge Underretning om Fernels, Snellius's 

 eller Englænderen Norwoods .Maalinger, gik han ud fra 

 den almindelige Antagelse, at en Grad af Meridianen var 

 60 engelske Mile, hvilket var omtrent ^ for lidt. Hans 

 Theori vilde da ikke stemme med Maanens Bevægelse, 

 og han lagde Undersøgelserne ganske tilside. Da nu Pi- 

 cards Gradmaaling i Aaret 1680 havde vakt det engelske 

 Videnskabernes Selskabs Opmærksomhed, besluttede Newton 

 sig til atter at gjennemgaae sine Beregninger med den 

 af Picard fundne Værdi for Jordradien, og nu stemmede 

 alt med Theorien. Der fortælles, at han blev saa be- 

 væget af Glæde over at see sin Theori bekræftet, at han 

 ikke selv kunde prøve sin Beregnings Rigtighed. 



