310 



Det var en forholdsviis kort Meridianbue, Picard havde 

 maalt; han ønskede meget at faae Maaiingerne udstrakte 

 over en længere Bue for at vinde en større Sikkerhed i 

 Bestemmelsen af Gradens Længde, og det lykkedes ham 

 ogsaa at udvirke, at der under Colberts Beskyttelse blev 

 begyndt paa Maalingen af en Bue, der strakte sig igjennem 

 hele Frankrig fra Dunkerque til Perpignan. Arbeidet blev 

 begyndt 1686 af den ældre Cassini; det led en lang Af- 

 brydelse efter Colberts Død, og først 1718 kunde den yngre 

 Cassini bekjendtgjøre Resultaterne af samtlige Maalinger. 

 Disse vare meget mærkelige, idet de viste, at Buen 

 fra Dunkerque lil Paris gav Graden kortere end Buen 

 fra Paris til Collioure, nær ved Perpignan; de viste, at 

 Meridianens Krumning var forskjellig i de to Stykker af 

 den, og at Meridianen altsaa ikke kunde være nogen 

 Cirkel. Den havde en stærkere Krumning i den nordlige 

 Deel end i den sydlige. De franske IVlathematikere op- 

 stillede nu den Formodning, at Jorden istedetfor at være 

 en Kugle var en Ellipsoide, hvis Overflades Form kunde 

 tænkes frembragt ved en Ellipses Dreining om sin største 

 Axe AB, at Jorden altsaa var fladtrykt ved Ækvator, op- 

 høiet mod Polerne. 



Allerede noget tidhgere havde 

 baade Newton og Huyghens rokkei 

 ved den ældgamle Antagelse , at 

 Kuglen var Jordens Grundform, den 

 Skikkelse, som Havenes Overflade 

 havde. De havde paaviist, at den 

 ved Jordens Omdreining fremkaldte 

 midtpunkttlyende Kraft, hvis Virkning 

 er desto større, jo længere Afstanden er fra Omdreinings- 

 punktet, som altsaa virker stærkest ved Ækvator, medens 



