313 



af Grundlinierne blev udført med Stænger, hvis Længde 

 blev bestemt ved omhyggelig Sammenligning med en Toise 

 af Jern, den berømte toise de Pérou, som var udvalgt 

 iblandt 80 forskjellige Mønstertoiser, og som stedse senere 

 er lagt til Grund, ikke blot for alle Gradmaalinger, men 

 for Sammenligningen af næsten alle Landes Grundmaal. 



Vinklerne i Trekanterne bleve maalte baade af Bouguer 

 og af de la Condaraine for at have Sikkerhed for at de 

 vare rigtige; og den hele Bues Gradantal blev paa det 

 omhyggeligste bestemt ved en dobbelt Række af en Mængde 

 Stjerneiagttagelser. 



Først efter at Expeditionens Medlemmer havde over- 

 beviist sig om, at der ikke kunde være nogen Feil begaaet, 

 som kunde undgaaes, forlode de Peru ad forskjellige Veie 

 og naaede Frankrig efter henimod 10 Aars Fraværelse. 

 Maalingen af Buen paa Ækvator var opgiven efter Ordre 

 fra den franske Regering. 



Resultatet af Maalingen var, at Graden i Ækvators 

 Nærhed havde en Længde af 56753 Toiser. 



Åaret efter at den peruanske Expedition var afgaaet, 

 formaaede Maupertuis Ministeren Maurepas til at udruste 

 en anden Expedition, som skulde gaae til Lapland for der, 

 saa nær ved Polarkredsen som muligt, at udføre en Grad- 

 maaling. Denne Expedition , til hvilken den berømte 

 Svensker Celsius sluttede sig, maalte en Bue med en Ud- 

 strækning af neppe een Grad imellem Torneå og Bjerget 

 Kittis. Ogsaa dette Arbeide frembød store Vanskeligheder, 

 men Expeditionens Medlemmer synes ogsaa at have taget 

 sig Sagen langt lettere end deres Colleger i Peru. Efter 

 denne Maaling havde Graden nær ved Polarkredsen en 

 Længde af 57422 Toiser, og om man end snart indsaae, 

 at der var temmelig væsenlige Feil i forskjellige Ret- 



