316 



mærkeligste af den nyere Tids Gradmaalinger og da navnlig 

 den franske og den russisk-skandinaviske. 



I Frankrig havde Revolutionen kuldkastet Konge- 

 dømmet; man stræbte i sit Had til dette at fjerne alt, 

 hvad der i nogen Maade mindede derom, og National- 

 conventet gik saa vidt, at det bestemte, at der skulde 

 indføres nyt Maal, ny Vægt, ny Mønt, ja endogsaa en ny 

 Inddeling af Tiden, som man da haabede, at alle andre 

 Nationer senere vilde antage. Det gjaldt saaledes om at 

 bestemme en ny Eenhed for Længdemaalet istedetfor den 

 gamle pied du roi, der var en Sjettedeel af den peruanske 

 Toise; til Længdemaalet skulde da samtlige Rummaal for 

 faste og flydende Varer saavelsom Vægten og Mønten 

 knyttes paa en naturlig og hensigtsmæssig Maade. Den 

 nye Eenhed for Længdemaalet skulde bindes til et saakaldt 

 Naturmaal, fordi man antog paa den Maade lettere at 

 kunne gjenfinde det, hvis de Normalmaal, der bleve for- 

 arbeidede til Justering af de i Handel og Vandel brugte 

 Maal, skulde forsvinde eller beskadiges. 



Det var en gammel Tanke at fastsætte et saadant 

 Naturmaal, og Huyghens havde allerede hundrede Aar tid- 

 ligere foreslaaet at benytte Sekundpendulet dertil. Na- 

 tionalconventet besluttede, at det nye franske Maal skulde 

 bindes til Jordens Størrelse, saaledes at det skulde være 

 en Timilliontedeel af Meridianbuen fra Polen til Ækvator, 

 Og da man vidste, at der endnu klæbede Feil ved de 

 ældre Gradmaalinger, blev det bestemt, at der skulde 

 foretages en ny Maaling af den gamle Meridianbue fra 

 Dunkerque til Perpignan, samt at denne skulde forlænges 

 til Barcelona og om muligt til de baleariske Øer. Ledelsen 

 af denne nye Gradmaaling blev overdraget til Delarabre og 

 Méchain, og da denne sidste døde som en Følge af de 



