321 



Ligesom en Kraft overhovedet kun kjendes af de Virk- 

 ninger den frembringer, saaledes kan dens Størrelse ogsaa 

 kun bestemmes ved Maaling af dens Virkningers Størrelse. 

 Den midtpunktflyende Kraft modvirker Tyngden, og denne 

 Modvirkning maa vise sig deels deri, at det Tryk, som 

 ethvert Legeme udøver, eller dets Vægt, bliver mindre, 

 eftersom den midtpunktflyende Kraft bliver stærkere, deels 

 derved, at den Hastighed, hvormed Legemerne falde ned 

 mod Jorden, bliver mindre. At maale hvormeget et Legeme 

 aftager i Vægt, jo nærmere det bringes til Ækvator, vilde 

 frembyde meget store Vanskeligheder, naar det skulde 

 skee med tilstrækkelig Nøiagtighed. Ligefrem at maale 

 den Hastighed, hvormed et Legeme falder, vilde ogsaa 

 være saa godt som umuligt, fordi den er saa stor. I 

 Pendulet har man imidlertid et Middel til at beregne Fald- 

 hastigheden; det kan nemlig bevises, at den Tid, som et 

 Pendul af en bestemt Længde bruger til at udføre en 

 Svingning, staaer i et bestemt Forhold til Faldhastigheden, 

 saaledes at denne kan beregnes af Pendulets Længde og 

 Svingningstiden eller af det Antal Svingninger, Pendulet 

 gjør i en vis længere Tid. 



Der er nu udført en Mængde Maalinger af Pendul- 

 længder og tilsvarende Svingningstider paa Steder, der 

 ere spredte over hele Jorden, saavel over den sydlige som 

 over den nordlige Halvkugle. Richer var den første, som 

 saae, at det samme Pendul svingede langsommere ved 

 Ækvator end i Paris; Bouguer og de la Condamine an- 

 stillede Svingningsforsøg ved Quito; men det er først de 

 i dette Aarhundrede udførte Maalinger, der have været 

 saa nøiagtige, at man har kunnet bygge paa dem. Det 

 er navnlig Englænderne Kater og Sabine, Franskmændene 

 Arago, Biot, Duperrey og Freycinet, der have gjort de. 



