331 



svarer godt til deres Bestemmelse at skulle sidde en lang 

 Aarrække. Overhiidscellernes udvendige Væg er nemlig: 

 meget stærkt fortykket, og Bladkjødet er gjennemskudt af 

 de ovenfor omtalte eiendommelige, stive, spidse Celler. 

 som her staae lodrette paa Bladfladen og saaledes danne 

 ligesom faste Støtter mellem det bløde Cellevæv, hvilket 

 meget bidrager til at give Bladene en stor Fasthed. Midt 

 i Bladkjødet løbe Karbundter parallelt med hinanden fra 

 Grunden til Spidsen, Spaltaabninger findes paa begge 

 Flader og danne parallele Linier, indtagende Striberne 

 over det mellem Karbundterne liggende Cellevæv. Bladene 

 have saaledes væsenligt samme Bygning som hos andre 

 Planter; kun finder der et fra disse meget afvigende For- 

 hold Sted med Hensyn til Bladgrunden; denne vedbliver 

 at bestaae af meget ungt Cellevæv, da der her stadigt 

 foregaaer den Nydannelse af Celler, hvorved Bladet bliver 

 istand til at voxe i Længde, saa længe Planten lever. 

 Heraf vil man ogsaa forstaae den Bladgrunden omsluttende 

 Spaltes Betydning, da Naturen herved har dannet en for- 

 trinlig Beskyttelse mod Solens Straaler, uden hvilket det 

 spæde Cellevæv snart vilde hentørres. — Blomsterstilkene 

 udspringe ved Grunden af Bladene og ere aitsaa stillede 

 paa begge Sider i en Halvkreds; de ere gaffelformigt deelte 

 og bære i Enden aflange, sammentrykte Kogler med store^ 

 røde Dækskjæl , der ganske skjule de smaa, væsenlig" 

 som hos de fuldkomnere, nøgenfrøede Planter byggede 

 Blomster *). 



Welwitschia henføres derfor til Gnetaceerne. Den adskiller sig fra 

 alle hidtil kjendle nøgenfrøede Planter derved , at den har tve- 

 kjønnede Blomster; men foruden disse har den ogsaa (paa andre 

 Individer) Hunblomster. Tvekjønsblomsten har 4-bladet Blomster- 

 dække, 6 Støvdragere, hvis Traade indtil Midten ere sammen- 



