M] 



udmærke sig — om ikke i samme Grad som denne. Der 

 bliver saaledes kun den fortsatte Væxl af Bladet tilbage, 

 hvorved Welwitschia adskiller sig fra andre Planter; men 

 ogsaa dette Forhold er, naar man seer hen til den iMaade, 

 hvorpaa Væxten foregaaer, ikke saa afvigende, som man 

 skulde troe. Det maa nemlig her bringes i Erindring, at 

 der altid gjør sig en bestemt Modsætning gjældende i 

 Stængelens og Bladets Væxt. Medens Stængelen voxer 

 ved en stadig Nydannelse af Celler i Spidsen (Væxtspidsen), 

 hvorfor ogsaa Stængelspidsen holder sig i en, saa at sige, 

 evig ung Tilstand, saa har Bladet*) derimod altid sine 

 ældste Dele i Spidsen, og under hele den Periode, det 

 voxer i Længde ved Nydannelse af Celler**), foregaaer 

 denne ved Grunden***); men det er jo netop det, som 

 vi ovenfor have seet, der ogsaa finder Sted hos Wel- 

 witschia, hvis Blade efterhaanden visne i Spidsen, medens 

 de vedblive at danne nye Celler ved Granden, hvorfor 

 ogaaa denne er nedsænket i en Spalte i Stammen (see 

 S. 305). Bladet hos Welwitschia vedbliver at vise samme 

 Forhold i sin Væxt, som hos andre Planters Blade kun 

 finder Sted i en vis Periode, og ligesom den hele 

 Plante, hvadFormenangaaer, er bleven staaende 

 paa Kiim stadiet, saa har Bladet bibeholdt den 

 Voxemaade, som ellers kun gjør sig gjældende 

 paa dette Organs tidligere Udviklingstrin. 



*) Her handles kun om de enkelte Blade, hvortil Bladet hos Wel- 

 witschia hører ; hos de sammensatte Blade forholder det sig 

 noget anderledes. 



**) Paa et senere Stadium kan det ogsaa voxe ved at de allerede dan- 

 nede Celler blive større. 



' ) Naar man holder et ungt Blad op imod Lyset, vil man see, at 

 Spidsen, som den ældste Deel, viser sig mørkegrøn og fast, me- 

 dens Grunden, som den yngste, er lysegrøn og blød. 



