3 



europæiske Familier og Slægter kommer der frem, og 

 desto mere vil det, som er saa eiendommeiigt for den 

 tropiske Natur, Mangfoldigheden, forsvinde; saaledes ville 

 vi allerede paa N^ordgrændsen af dette Hige finde Naale- 

 træskove (dannede af Araucaria brasiliensis) som i Ud- 

 seende ligne de nordiske. Endelig have de høieste Bjerg- 

 toppe i Serra do Espinhago og Serra dos vertentes en 

 Flantevæxt, der, om den end i det almindelige Physiognomi 

 nærmer sig Camposfloraen, dog i sin Sammensætning er 

 saa forskjellig fra den, at man gjerne kan opstille den 

 som en egen alpin Region. I dette Afsnit skulle vi kun 

 holde os til Camposlandets Flora, og da nærmest til den 

 Plantevæxt, der beklæder de egentlige »Campos« eller 

 Marker; thi som alt ovenfor bemærkedes, findes der ogsaa 

 i Camposlandet indstrøet ikke ubetydelige Skovstrækninger 

 — af Indbyggerne kaldte »capoes« — navnlig langs med 

 Vandløbene i Dalene og hen ad Bjergskraaningerne, 

 men de ere nærmest kun at betragte som Forposter 

 fra Kystbjergskovene og maa henføres til samme Rige. 

 Desuden forsvinde de paa de store Sletter i det Indre, 

 t. Ex. hen mod St. Franciscofloden, og her optræder 

 ofte den viftebladede Buritipalme (en Art Maurilia) i 

 deres Sted. 



Den langt overveiende Del af det centrale Høiland, 

 navnhg alle de store Sletter og Bakkerne i de mere 

 bølgede Egne, er altsaa »Campo« eller Mark, hvor Hoved- 

 massen af Planterne, som dække den, høre til Græssenes 

 uhyre Familie. Men en brasiliansk Græsmark maa man 

 ikke forestiUe sig som ganske lig en dansk; vi ville for 

 det Første lettelig bemærke, at Arterne ere aldeles for- 

 skjellige, saa der end ikke findes et Græs fælleds for 

 Danmark og Brasilien; men dernæst vil det blive os 



1* 



