og udtørre Jorden, saa staa Markerne falmede 0^4 graa- 

 lige gjennem alle Kegntidens øvrige og hele Tørtidens 

 Vlaaneder; Straaene og liladene, der oftest ere smalle, ru 

 eller stærkt behaarede, ere da saftløse og tørre, næsten 

 som Hø. 



Smukkest ere allsaa Campos i Hegntidens Begyndelse, 

 i iMaanederne fra September tir December ; thi i det da 

 grønne Græstæppe finde vi saa tillige indstrøede en Utallighed 

 af Crter og smaa Ikiske, som nu netop for største Delen 

 blomstre, og da Mangfoldigheden er den samme her, saa 

 vilde Markerne afgive et fuldstændigt Rillede af en Eng i 

 Foraarstiden hos os, naar blot Græstæppet ikke var saa 

 aabent; vi gjenfinde de samme gule, rosenrøde, hvide 

 osv. Farver, som hos vore Callhaer, Ranunkler, Trevle- 

 kroner osv/). Der findes i Camposegnene mange sande 

 Sirplanter, og de europæiske Gartnere, som have berejst 

 disse Egne, have derfra indført mange værdifulde Ting. 

 Hvor fristende det end kunde være, tør jeg dog ikke 

 gaa nærmere ind paa denne Mangfoldighed; det vilde let 

 føre til en Opramsning af Navne, der ville være ube- 

 kjendte for de fleste Læsere, og kun et Par af de 

 smukkeste tør jeg maaske omtale. Til dem hører saaledes 

 de prægtige Dipladenier, af samme Familie som Vinca (Locb- 

 nera) rosea og meget lig den ved sin sarte rosenrøde 

 Farve, kun med endnu større Blomster (D. Rosa campe^ 



•) Af de allerførste Foraarsblomster, som ere saa eiendommelige 

 for alle brændte Camposstrækninger, bør nævnes: de blaa^ 

 blomstrede Declieuxia'er (Krapfamilien , der mest ligne vor Skov- 

 mærke, Polygalaer med rosenrøde, tæt axstillede Blomster, gul- 

 blomstrede, straalekronede Wedeliaer (Kurvblomsterne), Acan- 

 thaceer (Ruellia) med store violette Kroner, en urteagtig Rhamné 

 (Crumenaria), smaa gulblomstrede Malpighiaceer (Camarea o. fl.), 

 en Turnera med sart kjødfarvet Krone. 



