23 



seer man den meget almindelig, men den ei* temmelig 

 sky og ikke altid let at komme paa Skud. Dens iNæring 

 er især Aadsler og Smaal'ugle, og den indHnder sig ofte 

 ved Byerne, for at stjæle Kyllinger; især har jeg der hort 

 dens Skrig i den lidlige iMorgenslund. Ogsaa »Carra- 

 patos«, en Slags smaa IJlodmider, der i Mængde sidde paa 

 Kreaturerne, skulle høre med til dens Føde, og heri ligner 

 den den egentlige Caracara*). — Ogsaa den slangeædende 

 Seriéma (Dicholophus cristatus), Camposlandets mærke- 

 ligste Fugl, indfinder sig underliden, men den er dog ikke 

 Queimadernes stadige Gjæst. 



Den første Følge af en Camposbrand er en fuld- 

 stændig Ødelæggelse af, hvad der kun hæver sig nogle faa 

 Fod over Jorden, og en delvis Tiiinletgjørelse af Træerne. 

 Synet af en friskbrændt Campo er derfor saa nedslaaende 

 som muligt, et Billede paa Sorg og Død. Jorden er sort 

 af de mange forkullede Plantestængler; forkullede Buske 

 og Halvbuske staa endnu hist og her, men falde let sammen 

 i Støv; Træernes Stammer ere svedne overalt, ofte langt 

 over Mandshøjde, og Løvet er brunligt, sammenskrumpet, 

 ialfald paa de nedre Grene, hvor det endog ofte ligefrem 

 fortæres, og endnu i mange Dage efter Branden lugter 

 hele Marken som en Brandtomt. Den næste umiddelbare 

 Følge af Branden er et totalt Løvfald; det sagteste Vind- 

 pust er istand til at rive Tusinder af visne Blade ned af 

 Træerne, og Jorden bliver ligesaa tæt bestrøet dermed 

 som Skovbunden om Efteraaret hos os. Saaledes staaer 

 Marken nu hen i kortere eller længere Tid, før Foraars- 

 livet begynder at vise sig; brændes en Campo i Maj eller 



Den egentlige »Caracara« er Polyborus, Yulgaris hin derimod 

 Milvago ochrocephalus. 



